Справа № 240/7852/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу)

18 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/7852/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши в порядку письмового провадження питання про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора та до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Офісу Генерального прокурора та до Прокуратури Житомирської області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №9 від 02 квітня 2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку із неявкою", яким ОСОБА_1 визнано такою, що неуспішно пройшла атестацію, та скасувати його;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Житомирської області від 28 квітня 2020 року №96к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області (ідентифікаційний код 02909950) з 01 травня 2020 року, або рівнозначній посаді в органах прокуратури яка буде існувати в зазначеному органі на момент такого поновлення;

- стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 травня 2020 року по дату винесення судового рішення;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 03 червня 2020 року відкрито провадження у справі №240/7852/20 за правилами загального позовного провадження.

За наслідками розгляду матеріалів адміністративної справи №240/7852/20, суд дійшов висновку, що для повного та об`єктивного розгляду справи необхідно витребувати додаткові докази, у зв`язку з цим 22 жовтня 2020 року було прийнято ухвалу, якою витребувано у Прокуратури Житомирської області довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , визначеної за останні два місяці її роботи, що передували місяцю звільнення (за лютий та березень 2020 року) відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 та зобов`язано Прокуратуру Житомирської області виконати вимоги даної ухвали та надати витребувані судом докази протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі наказу Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №410 Юридичну особу "Прокуратура Житомирської області" було перейменовано в "Житомирську обласну прокуратуру" без зміни при цьому ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.

02 листопада 2020 року Житомирською обласною прокуратурою на виконання вимог ухвали від 22.10.2020 про витребування доказів було надано до суду довідку від 02.11.2020 №21-682вих-20 про середньоденний заробіток ОСОБА_1 .

Дослідивши зміст зазначеної довідки судом було встановлено, що вказаний у ній розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 був обчислений Житомирською обласною прокуратурою виходячи із отриманої нею заробітної плати в березні та квітні 2020 року.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин є звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області на підставі рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 02.04.2020 №9 про неуспішне проходження атестації у зв`язку з неявкою, а однією із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є поновлення її на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), застосовується у випадках: вимушеного прогулу, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п. 1 Порядку №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що у випадку стягнення з роботодавця середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, розмір такої заробітної плати визначається шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку працівника на кількість робочих днів вимушеного прогулу. При цьому, розмір середньоденного заробітку обчислюється за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У випадку вимушеного прогулу через незаконне звільнення з роботи, подією, з якою пов`язана виплата середньої заробітної плати є таке звільнення, а тому середньоденний заробіток, відповідно до положень Порядку №100, обчислюватиметься за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому особу було звільнено з роботи.

З наявного у матеріалах справи наказу Прокуратури Житомирської області від 28.04.2020 №96к вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області 30 квітня 2020 року.

Таким чином, у випадку, якщо суд за наслідками розгляду адміністративної справи №240/7852/20 дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то розмір такого заробітку слід визначати, виходячи із середньоденної заробітної плати, розрахованої за 2 календарні місяці роботи, що передують даті звільнення (30 квітня 2020 року), тобто за лютий та березень 2020 року.

У зв`язку з цим, ухвалою від 22 жовтня 2020 року у справі №240/7852/20 у Прокуратури Житомирської області було витребувано довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , визначеної за останні два місяці її роботи, що передували місяцю звільнення (за лютий та березень 2020 року) відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

При цьому суд наголошує, що в ухвалі про витребування доказів відповідачу було чітко вказано, що зазначена у витребуваній довідці середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 повинна бути визначена із заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували місяцю її звільнення, а саме: за лютий та березень 2020 року.

Разом з тим, Житомирська обласна прокуратура на виконання вимог ухвали від 22.10.2020 про витребування доказів надала до суду довідку від 02.11.2020 №21-682вих-20 про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , в якій розмір цього заробітку був обчислений виходячи заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 у березні та квітні 2020 року.

Вказані дії Житомирської обласної прокуратури щодо надання до суду довідки від 02.11.2020 №21-682вих-20 про розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , обчисленого виходячи із заробітної плати, отриманої нею у березні та квітні 2020 року, а не довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , обчислений виходячи із заробітної плати, отриманої нею у лютому та березня 2020 року, як це було зазначено в ухвалі від 22.10.2020 про витребування доказів, суд розцінює як невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, та ненадання витребуваних судом доказів.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 6, 7 статті 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

В свою чергу Житомирська обласна прокуратура не повідомляла суд про неможливість подачі до суду довідки про розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , обчисленого виходячи із заробітної плати, отриманої нею у лютому та березня 2020 року, яку суд витребовував ухвалою від 22 жовтня 2020 року.

Натомість, Житомирська обласна прокуратура надала до суду довідку від 02.11.2020 №21-682вих-20 про розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , обчисленого виходячи із заробітної плати, отриманої нею у березні та квітні 2020 року, тобто надала до суду докази, які суд не витребовував та фактично не виконала вимоги ухвали суду від 22.10.2020 у справі №240/7852/20.

Згідно з частиною 8 статті 80 КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України обов`язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В силу положень статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Окрім цього суд зауважує, що невиконання ухвали про витребування доказів спричиняє необґрунтоване затягування судового процесу, неможливість вирішення адміністративної справи у строки, встановлені КАС України.

Пунктом 3 частини 1 статті 149 КАС України передбачено, що у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час розгляду питання про притягнення відповідача до відповідальності за невиконання вимог ухвали про витребування доказів від 22.10.2020 у справі №240/7852/20, поважних причин ненадання Житомирською обласною прокуратурою до суду довідки про розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , обчисленого виходячи із заробітної плати, отриманої нею у лютому та березня 2020 року, судом встановлено не було.

З огляду на викладене та у зв`язку з неподанням Житомирською обласною прокуратурою без поважних причин доказів (довідки про розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , обчисленого виходячи із заробітної плати, отриманої нею у лютому та березня 2020 року), витребуваних судом в ухвалі від 22 жовтня 2020 року, суд вважає за необхідне застосувати до Житомирської обласної прокуратури передбачені законом заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630,60 гривень (2102,00 грн. х 0,3 = 630,60 грн.).

Керуючись статтями 144, 149, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Застосувати до Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, 10008; ) захід процесуального примусу у вигляді штрафу за неподання без поважних причин доказів, витребуваних судом в ухвалі від 22 жовтня 2020 року у справі №240/7852/20.

Стягнути з Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, 10008; ) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень) .

Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду.

Зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру виконати вимоги ухвали від 22 жовтня 2020 року у справі №240/7852/20 та надати витребувані судом докази протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повторне невиконання обов`язку виконати рішення суду тягне за собою накладення нового штрафу від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом, стягувачем за яким є Державна судова адміністрація України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович