Справа № 520/2928/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 р. Справа № 520/2928/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.02.20 року по справі № 520/2928/19

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області (далі позивач, ГУ ДПС у Харківській області) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" (далі відповідач, ТОВ "Радій, ЛТД"), в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути до бюджету кошти у розмірі 558 604,55 гривень в рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми Радій, ЛТД, (п.н. 14075757, місцезнаходження: вул. Дніпропетровська, буд. 223, кімната 8-9, м. Мерефа, Харківська область, 62472) з усіх відкритих розрахункових рахунків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020р. адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь Державного бюджету України суму податкового боргу у розмірі 558604, 55 грн. (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот чотири гривні 55 копійок).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача в письмовому відзиві заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" станом на дату звернення до суду має податковий борг з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 626 085,92 грн. (основний платіж - 148 456,00 гри., штрафні санкції-477 629.92 грн.). а саме: основний платіж - 148 456,00 грн., який виник на підставі:

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.11.2018 термін сплати 30.11.2018- 103 374,00 грн. (а.с.56);

податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2018 термін сплати 30.12.2018-21591,00 грн. (а.с.57);

податкової декларації з податку на додану вартість № від 21.01.2019 термін сплати 30.01.2019-23 491,00 грн. (а.с.58);

штрафна санкція - 477 629,92 грн.. яка виникла на підставі:

податкового повідомлення-рішення № від 04.12.2017 на підставі акта перевірки №11918/20-40-12-10-09/14075757 від 10.11.2017 у сумі 333 346,12 грн. (нараховано - 486 066.37 грн., сплачено - 152 720.25 грн.) (а.с.20);

податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2018 у сумі 5 299,24 грн. на підставі акта перевірки №11478/20-40-12-10-09/14075757 від 15.08.2018 (а.с.29-30);

податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2018 у сумі 36017,66 грн. на підставі акта перевірки №12253/20-40-12-10-09/14075757 від 29.08.2018 (а.с.36-37);

податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2018 у сумі 102 966.90 грн. на підставі акта перевірки №17293/20-40-12-10-09 14075757 від 27.11.2018 (а.с.45-46).

Позивачем подано уточнення позовних вимог та з урахуванням часткової сплати, станом на 10.01.2020 року, загальна сума податкового боргу складає 558604,55 грн.

Оскільки вказана заборгованість не була погашена відповідачем, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки на час розгляду справи податковий борг в сумі 558604,55 грн. у добровільному порядку не сплачений, доказів погашення заборгованості у повному обсязі відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (застосований у справі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Платник податків серед іншого зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Платник податків серед іншого має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації (підпункт 17.1.7. пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України передбачено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства (пункт 55.1. статті 55 Податкового кодексу України).

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1. статті 56 Податкового кодексу України).

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (пункт 56.18. статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (пункт 58.3 статті Податкового кодексу України).

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (пункт 58.3 статті Податкового кодексу України).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1. статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5. статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Положення наведених норм податкового законодавства обумовлюють висновок про те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу тощо.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в постанові від 09.07.2019р. по справі №821/2205/15.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 626 085,92 грн. (основний платіж - 148 456,00 гри., штрафні санкції-477 629.92 грн.). а саме: основний платіж - 148 456,00 грн.. який виник на підставі:

податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.11.2018 термін сплати 30.11.2018- 103 374,00 грн. (а.с.56);

податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2018 термін сплати 30.12.2018-21591,00 грн. (а.с.57);

податкової декларації з податку на додану вартість № від 21.01.2019 термін сплати 30.01.2019-23 491,00 грн. (а.с.58);

штрафна санкція - 477 629,92 грн.. яка виникла на підставі:

податкового повідомлення-рішення № від 04.12.2017 на підставі акта перевірки №11918/20-40-12-10-09/14075757 від 10.11.2017 у сумі 333 346,12 грн.(нараховано- 486 066.37 грн., сплачено- 152 720.25 грн.) (а.с.20);

податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2018 у сумі 5 299,24 грн. на підставі акта перевірки №11478/20-40-12-10-09/14075757 від 15.08.2018 (а.с.29-30);

податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2018 у сумі 36017,66 грн. на підставі акта перевірки №12253/20-40-12-10-09/14075757 від 29.08.2018 (а.с.36-37);

податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2018 у сумі 102 966.90 грн. на підставі акта перевірки №17293/20-40-12-10-09 14075757 від 27.11.2018 (а.с.45-46).

Позивачем подано уточнення позовних вимог та з урахуванням часткової сплати, станом на 10.01.2020 року, загальна сума податкового боргу складає 558 604,55 грн.

Позивачем 05.11.2018 року складено податкову вимогу №123886, якою виставлена загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями і станом на 04.11.2018р. становила 482487,12 гривень.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до вимог розділу IV наказу Мінфіну від 30.06.2017р. №610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків», податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В рішенні суду першої інстанції зазначено, що податкову вимогу № 123886-17 від 05.11.2018 р. відповідачу вручено 07.12.2018 р. поштовим відправленням з повідомленням про вручення з номерами поштових відправлень № 523 та № 303.

Разом з тим відповідач вказаний факт заперечує і вказує, що ТОВ фірма «Радій, ЛТД» чи його представник вказаної податкової вимоги не отримували та посилається на те, що в переліку вхідної кореспонденції ТОВ фірма «Радій, ЛТД» не рахується зазначеної податкової вимоги.

Крім того, як вбачається з пояснень відповідача, до примірника позовної заяви, надісланого відповідачу, було долучено повідомлення про вручення з іншими номерами поштових відправлень: № 991 та № 598, про що відповідач вказав в відзиві на позов.

Так, ТОВ фірма «Радій, ЛТД» долучено до матеріалів справи як копію корінця податкової вимоги № 123886-17 від 05.11.2018 р., так і копію повідомлення про вручення (з номерами поштових відправлень: № 991 та № 598). При цьому копія корінця податкової вимоги та копія повідомлення про вручення розміщені на одному аркуші та завірені печаткою ГУ ДФС області № 8 і підписом « ОСОБА_1 » (а.с.170 т. )

З огляду на викладене, незрозуміло, які саме поштові відправлення за № 523, № 303 або за № 991 та № 598 мають відношення до податкової вимоги № 123886-17 від 05.11.2018 та свідчать саме про її направлення відповідачу.

Крім того, з поштового повідомлення за № 91 та № 598 слідує, що відмітка про вручення датована 28.09.18, що виключає можливість отримання податкової вимоги, прийнятої пізніше, а саме 05.11.2018р.

Разом з тим з поштового повідомлення за №523 та № 303 вбачається, що воно не містить ані підпису представника ТОВ фірма «Радій, ЛТД», ані підпису працівника пошти. Натомість в ньому на місці підпису міститься позначка у вигляді латинської букви «V» про вручення податкової вимоги представнику ТОВ фірма «Радій, ЛТД» за довіреністю «Паршикова».

При цьому слід зазначити, що відповідачем до суду було надано повний перелік всіх співробітників ТОВ фірма «Радій ЛТД», які були працевлаштовані на підприємстві станом на 05.12.2018р.(а.с. 69 т.2). Серед прізвищ в цьому переліку відсутнє прізвище ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, в поштовому повідомленні про вручення податкової вимоги відсутній підпис (розписка) саме представника ТОВ фірма «Радій. ЛТД» в одержанні поштового відправлення, що не є належним доказом вручення податкової вимоги № 123886-17 від 05.11.2018 відповідачу.

За правилами п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення- рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти „податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, додатковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, як спеціальною нормою права, передбачено 3 способи вручення документів платнику податків: 1) засобами електронного зв`язку, 2) засобами поштового зв`язку, 3) шляхом особистого вручення працівниками контролюючих органів.

При цьому, у кожному у цих способів факт вручення пов`язується або з настанням події особистого одержання платником складеного контролюючим органом документу, або з настанням події відмови від особистого одержання.

У разі надіслання (направлення) складеного контролюючим органом документу засобами щитового зв`язку додатковому (субсидіарному) застосуванню підлягають приписи Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджено постановою КМУ від 05.03.2009р. №270; далі за текстом - Правила №270).

Так, згідно з п. 105 Правил №270, одержання реєстрованого поштового відправлення, цінових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

За визначенням п.2 Правил №270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки завником вартості його вкладення.

Отже, виконання особистого підпису одержувача поштової кореспонденції є обов`язковим елементом процедури фізичної передачі особі рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

При цьому, одержувач повинен власноручно зазначити відомості документа про особу, дату одержання кореспонденції та проставити підпис.

З огляду на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. по справі "Щокін проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 р. по справі "Серков проти України" (Serkov у. Ukraine, заява № 39766/05) лише таке тлумачення змісту національного закону здатне забезпечити досягнення належного поза розумним сумнівом стану правової визначеності особи та унеможливити будь-які маніпуляції з доводами про неодержання особою поштової кореспонденції (позаяк особисте заповнення одержувачем формуляру повідомлення про вручення та проставлення відомостей документу про особу виключає можливість одержання кореспонденції сторонньою особою).

Відмова одержувача від вчинення цих дій має призводити до заповнення графи «відмова адресата від одержання» формуляра рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відтак, відсутність особистого підпису одержувача поштового відправлення за відсутності задокументованого факту відмови від одержання кореспонденції свідчить про невручення документа.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявних в матеріалах справи документів неможливо достовірно встановити, що податкова вимога від № 123886-17 від 05.11.2018 р. направлялася відповідачу або ж була ним отримана. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що у позивача виникло право звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року по справі № 520/2928/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді П`янова Я.В. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 16.11.2020 року