Справа № 320/1447/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1447/20 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2020 № , винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області, про застосування штрафних санкцій за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в розмірі 17 000, 00 грн. відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 27.11.2018 зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.28).

Основний вид економічної діяльності позивача за кодом згідно з КВЕД-2010 є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

14.01.2020 на підставі наказу від 10.01.2020 №41 та направлень від 14.01.2020 №5, №6 працівниками Головного управління ДПС у Київській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 22 кв.м, з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.53-58).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області складено акт перевірки від 14.01.2020 №5/10-36-32-00-10/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення вимог cт.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями без відповідної ліцензії (а.с.49-52).

Як вбачається з описової частини акта перевірки, порушення статті 15 вказаного Закону контролюючий орган пов`язує з виявленням у ході перевірки кафе факту реалізації 16.12.2019 року пива світлого пастеризованого «Львівське 1715» об`ємом 0,5 л, 47% об., виробництва ПрАТ «Карлсберг Україна» по ціні 32,00 грн., за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Як слідує з матеріалів справи, на місце торгівлі - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , кафе 22 кв.м. Головним управлінням ДФС у Київській області позивачу було видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) реєстраційний номер №1800129, дата реєстрації 06.12.2018, з терміном дії з 16.12.2018 до 16.12.2019 (а.с.9).

03.12.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області позивачу було видано нову ліценцію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), реєстраційний номер №1900592, за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_3 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1» 22 кв.м. , з терміном дії з 17.12.2019 до 17.12.2020 (а.с.10).

Також, при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Головним управлінням ДПС у Київській області складено протокол від 14.01.2020 №5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КУпАП, який було направлено до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2020 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.18-19).

На підставі вказаного акту перевірки Головним управління ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.02.2020 № , яким згідно з абзацом 6 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції (штраф) у сумі 17 000, 00 грн. (а.с.69).

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області протиправним, ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що правові підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно з абз. 6 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за факт реалізації 16.12.2019 пива у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 відсутні, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95).

Згідно зі статтею 1 Закону № 481/95 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини 14 статті 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону № 481/95 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

За вимогами пункту 25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту, оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №493 від 13.05.1996 (яка була чинною до 30.08.2019, тобто в період видачі позивачу ліцензії №1800129 від 06.12.2018), форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку, бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається: на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, номер телефону, факс (за їх наявності); для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання), номер телефону (за його наявності); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; місце торгівлі; адреси відокремлених від роздрібної мережі місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по-батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію; на зворотному боці: відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію; відмітка про реєстрацію ліцензії в державній податковій інспекції, а в сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта підприємницької діяльності.

Ліцензія видається на підставі заяви, поданої суб`єктом господарювання до Головного управління за місцем провадження торгівельної діяльності безпосередньо уповноваженою особою заявника, надісланої поштою або переданої через центр обслуговування платників (пункт 2.1 Рекомендацій щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом ДФС України від 24 жовтня 2014 року №213).

В свою чергу, пиво, як напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203, віднесено до алкогольних напоїв згідно зі статтею 1 цього Закону, а також згідно з пп.14.1.144 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України.

За порушення вимог вказаної статті до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції згідно з абзацом 6 частини другої у вигляді штрафу, зокрема, у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій, у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлюються на спеціальних бланках та повинні містити необхідні відомості, зокрема, термін дії.

Аналіз вказаних норм свідчить, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо перебігу початку та закінчення строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

Колегія суддів зауважує, що факт реалізації 16.12.2019 пива світлого пастеризованого «Львівське 1715» об`ємом 0,5 л, 47% об., виробництва ПрАТ «Карлсберг Україна» по ціні 32,00 грн. у кафе ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність позивач, позивачем не заперечується.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач мав ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями на місце торгівлі - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , кафе з терміном дії «з 16 грудня 2018 року до 16 грудня 2019 року» та отримав нову ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями на даний об`єкт торгівлі з терміном дії «з 17 грудня 2019 року до 17 грудня 2020 року».

Так, відповідно до частин першої, другої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями був обмежений уповноваженим органом з настанням календарного дня, - 16.12.2019, шляхом зазначення в ліцензії прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

В свою чергу, видана позивачу на виконання вимог Закону № 485/ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, передбачає саме «термін дії ліцензії», який, відповідно до частини другої статті 252 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою, яка має неминуче настати.

Аналіз наведених правових норм цивільного законодавства свідчить, що строк дії дозвільного документу, протягом якого суб`єкт може провадити відповідну господарську діяльність, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, який визначений у спеціальному дозволі, тобто о 23:59 годині останнього дня визначеного строку, а саме 16 грудня 2019 року.

З урахуванням наведеного в ліцензії кінцевої дати терміну дії «до 16.12.2019» та положень Європейської конвенції про обчислення строків, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Закону № 481/95-ВР під час здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в останній день чинності ліцензії - 16.12.2019 року.

Отже, наведене спростовує доводи апелянта, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначається одним роком, а останній день її дії є днем, що передує даті, визначеній у ліцензії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно з абз. 6 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за факт реалізації 16.12.2019 пива у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, як вірно було встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2020 у справі № 362/340/20 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП України, якою передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності, зокрема, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП України, Васильківський міськрайонний суд Київської області у постанові від 07.02.2020 у справі №362/340/20 встановив, що ФОП ОСОБА_1 своєчасно звернулась за отриманням ліцензії, отримавши її строком дії, що починається з дня, наступного після 16.12.2019, який є кінцевим строком дії попередньої ліцензії.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що оскільки висновки контролюючого органу, що зафіксовані в акті перевірки від 14.01.2020 №5/10-36-32-00-10/ НОМЕР_1 про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які стали підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, нормативно та документально не підтверджуються, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 03.02.2020 № , яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 17 000, 00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.