Справа № 240/10883/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/10883/20

категорія 112030600

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Управління прані, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 , у призначені щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 № 505, за період з 28.10.2019 по 15.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирській області, оформлене протоколом засідання комісії з питань надання, призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за №18 від 20.11.2019 щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо-переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов"язати Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області призначити за заявою від 28.10.2019 щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою КМУ від 01.10.2014 №505 на період з 28.10.2019 по 15.04.2020, а також виплатити заборгованість з цієї допомоги, що виникла за період несплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив у призначені та виплаті щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 № 505, за період з 28.10.2019 по 15.04.2020, оскільки на момент подання заяви вона досягла пенсійного віку, що підтверджується також рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, на підставі якого їй призначили пенсію за віком.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов відповідач посилається на те, що позивач на момент звернення із заяви про призначення та виплату щомісячної адресної допомоги не була пенсіонером та не досягла пенсійного віку, тобто 60 років. Отже, вона не має права на призначення такої допомоги у спірний період.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що з 10.03.2015 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №1824-367.

28.10.2019 позивач звернувся до Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирській області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг.

Натомість, рішенням за №18 від 20.11.2019, оформленого протоколом, Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в томі числі, на оплату житлово-комунальних послуг з тих підстав, що заявник являється працездатною особою, яка не працевлаштувалася і право на пенсійну виплату матиме лише 12.08.2023.

Додатково, листом від 17.03.2020 №324, позивачу повідомлено, що згідно до пункту 3 постанови КМУ "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 № 505, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі- уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, осіб, які досягли 18-річного віку та продовжують навчання за денною формою в закладах освіти, що забезпечують здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) або вищої освіти, до закінчення таких закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї).

Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні щомісячної адресної грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що відповідачем не заперечується.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 505 (далі - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно до п. 3 Порядку № 505, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах:

для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, осіб, які досягли 18-річного віку та продовжують навчання за денною формою в закладах освіти, що забезпечують здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) або вищої освіти, до закінчення таких закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї);

Згідно з п. 5 Порядку № 505 Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

Уповноважений представник сім`ї пред`являє посадовій особі уповноваженого органу паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право внутрішньо переміщеної особи, яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, отримати грошову допомогу з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно. При цьому, право на отримання щомісячної адресної грошової допомоги виникає, зокрема, у разі досягнення особою пенсійного віку.

Підставою для відмови позивачу у признанні позивачу щомісячної адресної грошової допомоги, згідно поданої заяви від 28.10.2019, стало те, що вона є працездатною особою та не досягла пенсійного віку.

Суд такі доводи оцінює критично, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію паспорта НОМЕР_1 , тобто на час звернення до відповідача із заявою - 28.10.2019, їй виповнилося 59 років.

Умови призначення пенсії за віком визначені у ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.26 цього Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, законодавець передбачив право на пенсію для жінок, за наявності відповідного страхового стажу, до досягнення 60 річного віку. Факт досягнення 60 років не є безумовною підставою для набуття особою права на пенсію та не дає підстави вважати, що особа до 60 років є працездатною та не досягла пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач, звертаючись до відповідача із заявою 28.10.2019 досягла віку 59 років, набула необхідного страхового стажу, а відтак, права на пенсію відповідно до ст.26 Закону, тому вважається особою пенсійного віку.

Зазначене також підтверджується рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року у справі №240/303/20, що набрало законної сили 13.03.2020, яким зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 12.08.2019 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У рішенні зазначено, що позивач є особою, яка на день звернення (12.08.2019року) досягла 59-річного віку, її загальний страховий стаж перевищує 30 років, а тому має право на призначення пенсії за віком з дня такого звернення.

Щодо посилання відповідача на роз"яснення Мінсоцполітики від 07.11.2018 №21626/0/2-18/45 та від 05.11.2019 №541/0/247-19, суд зазначає, що відповідач має керуватися та діяти відповідно до Закону , який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення міністерств, які носять рекомендаційний характер.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за зверненням від 28.10.2020.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення у формі протоколу 20.11.2019 №18, а не з діями (бездіяльністю), вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирській області, оформлене протоколом засідання комісії з питань надання, призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам за №18 від 20.11.2019, щодо відмови позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зобов"язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою КМУ від 01.10.2014 №505 за період з 28.10.2019 по 15.04.2020, згідно поданої заяви від 28.10.2019 .

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі самі по собі не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, оскільки такий спосіб захисту охоплюється задоволенням позову в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, тому додаткового захисту не потребує.

Вказаний позов позивача не містить вимог щодо стягнення певних коштів, а тому вказане судове рішення в розумінні положень ст.371 КАС України не підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирській області (вул.Європейська,83, м.Бердичів, Житомирська область, 133306, 0), оформлене протоколом засідання комісії з питань надання, призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам №18 від 20.11.2019, щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у призначенні щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов"язати Управління праці, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (вул.Європейська,83, м.Бердичів, Житомирська область, 133306, 0) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою КМУ від 01.10.2014 №505 за період з 28.10.2019 по 15.04.2020, згідно поданої заяви від 28.10.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос