Справа № 640/11749/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 листопада 2020 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Чаку Є.В.,
суддів: Федотова І.В., Єгорової Н.М.
за участю секретаря Муханькової Т.В.
розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "ОТП Банк" про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2020 року, позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2020 року залишено без змін.

02 листопада 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Акціонерного товариства "ОТП Банк" про стягнення понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 1 104 900 грн.

11 листопада 2020 року Офісом великих платників податків ДПС було подано до суду заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат, які пов`язані з правничою допомогою.

Розглянувши вказану заяву та заперечення на останню, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було подано для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги такі документи: копію договору про надання правничої допомоги №20/08-14-1 від 29.09.2020 року; копію Акта №1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правничої допомоги від 29.10.2020 року; копію рахунку на оплату №293 від 07.10.2020 року; копію рахунку на оплату №315 від 28.10.2020 року; копію платіжного доручення № від 09.10.2020 року про оплату правової допомоги АО «Еверлігал»; копію платіжного доручення №290153470 від 29.10.2020 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001197 від 04.08.2020 року; оригінал ордеру на надання правової допомоги серії АМ №1005890 від 27.10.2020 року; інформацію з ЄРАУ щодо адвоката Панчишина А.В.

Зі змісту вказаних документів вбачається, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» укладено договір про надання правничої допомоги №20/08-14-1 від 29.09.2020 року.

За умовами п.3.1, 3.2 вказаного Договору вартість послуг виконавця складається з суми, що сплачується за реалізацію завдань, вказаних в пунктах 1.1-1-2 цього Договору, та гонорару успіху (винагороди) за досягнення позитивного результату послуг, вказаного у п.1.6 даного Договору.

Вартість послуг виконавця по цьому Договору становить:

- суму в національній валюті України, еквівалентну - 2500 євро та ПДВ - 500 євро, як оплату за реалізацію завдань, вказаних в пунктах 1.1-1.2 ( із підпунктами) цього Договору;

- суму в національній валюті України, еквівалентну- 25 000 євро та ПДВ - 5000 євро, як винагорода за досягнення позитивного результату послуг (п.1.6 Договору).

Так, у Акті №1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правничої допомоги від 29.10.2020 року, долученого до матеріалів справи, зазначено, що виконавцем було надано, а Замовником прийнято правничу допомогу, що передбачені укладеним між сторонами Договором, а саме:

1.Аналіз наданих Замовником документів, зокрема:

-Акта №263/28-10-43-01/21685166 від 06.02.2020 року про результати позапланової виїзної перевірки АТ «ОТП Банк»;

-звернення замовника до Офісу великих платників податків ДПС від 27.02.2020 року №05-19-6/238;

-заперечень Замовника на Акт №263/28-10-43-01/21685166 від 06.02.2020 року;

-відповіді на заперечення Офісу великих платників податків ДПС від 28.02.2020 року 8799/10/28-10-43-01-11;

-податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 року №;

-повідомлення АТ «ОТП Банк» від 17.03.2020 року за №01-05-19-6/334 до Офісу великих платників податків ДПС від 17.03.2020 року №01-05-19-6/334 про оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 року №;

-скарги АТ «ОТП Банк» від 17.03.2020 року за №01-05-19-6/335 до ДПС України на ППР Офісу ВПП ДПС від 02.03.2020 року №;

-звернення представника АТ «ОТП Банк» Звєрєва Л.С. до Ради бізнес-омбудсмена від 19.03.2020 року за №б/н;

-листа Пану Варланову С.О. Голові ДПС України від Ради бізнес-омбудсмена від 06.04.2020 року за №24335;

-додаткових пояснень АТ «ОТП Банк» до скарги від 17.03.2020 року за №01-05-19-6/335 до ДПС України;

-декларацій з податку на додану вартість АТ «ОТП Банк» за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року;

-податкових накладних позивача за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року;

-договорів та первинних бухгалтерських документів АТ «ОТП Банк»;

2.Аналіз позовної заяви.

3.Аналіз апеляційної скарги Офісу ВПП ДПС.

4.Аналіз законодавства та судової практики.

5.Підготовка стратегії захисту прав Замовника у справі № 640/11749/20.

6.Написання консультацій Замовнику з приводу правових позицій Офісу великих платників податків ДПС.

7.Написання електронних листів Замовнику з приводу перегляду у апеляційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2020 року.

8.Підготовка та подання до Шостого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Офісу ВПП ДПС.

9.Надання консультацій Замовнику з приводу перегляду у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

10.Проведення зустрічей з Замовником для обговорення правових позицій, що підлягають застосуванню під час перегляду у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

11.Представництво інтересів Замовника під час розгляду та вирішення апеляційним судом справи № 640/11749/20.

12.Підготовка інших документів та вчинення відповідних додаткових дій необхідних для захисту прав та законних інтересів Замовника. Зокрема подання до апеляційного суду заяви про вирішення питань про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у справі № 640/11749/20.

У п.2 Акту зазначено вартість послуг, а саме 920 750 грн. та ПДВ - 184150 грн., що разом становить 1 104 900 грн.

Вказані послуги позивачем оплачено в повному обсязі, а саме в сумі 1 104 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 09.10.2020 року, № від 29.10.2020 року. Відповідачем подано до суду заперечення на заяву про відшкодування витрат, в якому зазначено, що розмір заявлених судових витрат є абсолютно неспівмірним заявленим позовним вимогам, оскільки нормативно-правових обґрунтувань щодо складності супроводження даної справи до суду не надано. Крім того, відповідач зазначив, що представником позивача не надано до суду підтвердження відсутності юриста в штаті позивача, та необґрунтовано необхідність звернення за правовою допомогою до Адвокатського об`єднання.

У постанові від 16.06.2020 року Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує те, що спір у цій справі містить потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є значними.

Так, у судовому засіданні адвокат Панчишин А.В. пояснив, що у наданні правової допомоги та підготовки відзиву на апеляційну скаргу приймало участь усе Адвокатське об`єднання, зокрема й адвокат Гладун А.І. з помічником та сам Панчишин А.В. з помічником.

Проте, колегія суддів зазначає, що перелік адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників, які приймали участь у написанні відзиву на апеляційну скаргу та наданні правової допомоги, а також погодинні ставки вказаних осіб ні у Договорі про надання правової допомоги, ні в Акті не вказані.

Також, у Акті №1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правничої допомоги від 29.10.2020 року зазначено перелік наданих послуг, проте не зазначено детальний опис витраченого часу на надання тієї чи іншої послуги, як і не зазначено ким саме конкретна послуга була надана.

У заяві про розподіл судових витрат у справі №640/11749/20 зазначено детальний опис робіт/послуг із зазначенням витраченого часу, зокрема зазначено, що всього на всі послуги витрачено 131 год.12 хв.

Проте, жодних доказів на підтвердження факту витрати саме такої кількості часу на надання вказаних послуг представником позивача до суду надано не було.

Так, колегія суддів зазначає, що такі послуги, як: аналіз наданих Замовником документів (витрачено 56,3 год.), аналіз позовної заяви (витрачено 5,5 год.), аналіз законодавства та судової практики ( витрачено 33,5 год.), підготовка стратегії захисту прав Замовника у справі № 640/11749/20 (витрачено 8,2 год.), написання консультацій Замовнику з приводу правових позицій Офісу великих платників податків ДПС (витрачено 5,5 год.), написання електронних листів Замовнику з приводу перегляду у апеляційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2020 року (витрачено 4,2 год.), надання консультацій Замовнику з приводу перегляду у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції (витрачено 7,5 год.), проведення зустрічей з Замовником для обговорення правових позицій, що підлягають застосуванню під час перегляду у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції (витрачено 2.0 год.), взагалі не підтверджені жодними доказами.

Фактично у матеріалах справи наявний лише відзив на апеляційну скаргу та копії рішень судів різних інстанцій.

Інші докази на підтвердження переліку наданих юридичних послуг/правничої допомоги у матеріалах справи відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву від АТ «ОТП Банк» до суду першої інстанції було складено та подано адвокатом Пашиніним О.А., що підтверджується наявним у матеріалах справи ордером серії АА № 1029957 від 28.05.2020 року виданим Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» (т.1 а.с. 74).

Також зі змісту Протоколів судового засідання від 16.06.2020 року, від 23.06.2020 року, від 07.07.2020 року, від 15.07.2020 року вбачається, що інтереси АТ «ОТП Банк» у суді представляв адвокат Гладун А.І. на підставі ордеру №813203 від 16 червня 2020 року, виданого Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» (т.5 а.с. 114).

Вказані обставини, на переконання колегії суддів свідчать про те, що адвокати Адвокатського об`єднання «Еверлігал» станом на час написання відзиву на апеляційну скаргу були обізнані про спірні правовідносини, ними під час написання позовної заяви здійснювався аналіз наданих Замовником документів, аналіз законодавства та судової практики, а тому зазначені відомості щодо значної витрати часу на повторне вивчення вказаних питань є необґрунтованими.

Крім того, необґрунтованими є й відомості щодо витрати часу на аналіз позовної заяви (5,5 год), оскільки як зазначено вище така була написана саме адвокатами Адвокатського об`єднання «Еверлігал», а тому не потребувала додаткового вивчення.

В частині витраченого часу на аналіз апеляційної скарги Офісу ВПП ДПС (1,8 год.) колегія суддів вважає, що такі відомості є достовірними.

Стосовно витраченого часу на підготовку та подання до Шостого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Офісу ВПП ДПС (13,5 год.), колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши зміст відзиву на апеляційну скаргу, який викладений на 13 сторінках, колегія суддів встановила, що доводи наведені у останньому фактично дублюють доводи зазначені у позовній заяві.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що витрата часу у загальному розмірі 13,5 год. за відображення повторно своєї позиції, зазначеної у раніше поданій позовній заяві, є необґрунтованим.

Зі змісту Договору та Акту вбачається, що вартість послуг, складається з двох складових, а саме: суми, як оплати за реалізацію поставлених завдань у розмірі 2500 євро та ПДВ - 500 євро, що становить 99 900 грн.; суми, як винагороди за досягнення позитивного результату послуг у розмірі 25 000 євро та ПДВ - 5000 євро, що становить 1005 000 грн., загалом 1 104 900 грн.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді апеляційної інстанції та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

У зв`язку із цим, колегія суддів бере до уваги, що, доводи представника позивача у апеляційному суді (зокрема у відзиві на апеляційну скаргу) були побудовані на аналогічних доводах позовної заяви. Зміст відзиву фактично полягав у дублюванні позовної заяви поданої до суду першої інстанції. У зв`язку з наведеним колегія суддів не вбачає розумної потреби у таких витратах для цієї справи, не вважає, що вони відповідають критерію необхідності. Таким чином, не можна погодитися із доводами представника позивача про необхідність належної підготовки правової позиції, яка потребувала комплексного та усестороннього вивчення юридичної природних спірних правовідносин та з огляду на відсутність судової практики з розгляду аналогічної категорії справ.

На стадії апеляційного розгляду справи правова позиція позивача вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано. Апеляційний суд зауважує, що у цій частині доводи представника позивача фактично обґрунтовані вчиненням дій, які були актуальні під час звернення із позовною заявою та розгляду її у суді першої інстанції.

У свою чергу, вибір АТ «ОТП Банк» юридичної фірми, яка представлятиме його інтереси, жодним чином не може бути критерієм для оцінки можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначене є правом сторін, яким вони вільно можуть розпоряджатися на власний розсуд.

Також колегія суддів не може погодитися із доводами представника позивача, що заявлена сума до відшкодування є абсолютно співмірним розміром витрат на правничу допомогу та є співмірною до ціни позову.

Колегія суддів зазначає, що вираховуючи відсоток від суми позову представник позивача не бере до уваги, що у кожній конкретній справі суд оцінює розмір таких витрат у сукупності з іншими критеріями (зокрема, розумність, необхідність, чи були фактично понесені). Критерій розумності у спірному випадку стосується не суто розміру грошової суми від ціни позову, а оцінюється у співвідношенні із виконаною роботою, обставинами справи, тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заява представника позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 1 104 900 грн. не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 640/11749/20 матиме надмірний характер.

Колегія суддів також зазначає, що заява представника АТ «ОТП Банк» не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату.

З огляду на зазначене у сукупності, враховуючи те, що ні у Договорі про надання правової допомоги, ні у Акті, ні під час судового засідання представником позивача не зазначено чіткого переліку адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників, які приймали участь у написанні відзиву на апеляційну скаргу та наданні правової допомоги, а також не зазначено погодинні ставки вказаних осіб, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви представника АТ «ОТП Банк» про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 1 059 900 грн.

Керуючись ст. 134, 252 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Акціонерного товариства "ОТП Банк" про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС ( ЄДРПОУ 4314147) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" () витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 45000 гривень (сорок п`ять тисяч гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 16.11.2020 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

Н.М.Єгорова