Справа № 320/2025/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2025/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Кучми А.Ю.,

Лічевецького І.О.,

При секретарі: Лащевської Д.О.,

за участю представника позивача: Краснікова А.П.,

представника відповідача: Павлюка Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даніком Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія» про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Даніком Груп» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби Київській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 08.04.2019 № , винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 166 942,71 грн. по податковій декларації з ПДВ за звітний період грудень 2018 року та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 83 471,36 грн.

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію про узгодження за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 08.04.2019 № суми бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Даніком Груп» за грудень 2018 року у розмірі 166 942,71 грн.

Позов обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу щодо нереальності (безтоварності) господарських операцій, формування ТОВ «Даніком Груп» податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок операцій, сформованих по ланцюгу постачання від контрагента ТОВ «Біоальянс-Енергія», ґрунтуються на припущеннях та неправильному тлумаченні чинного законодавства.

Як зазначає позивач, до перевірки надані всі первинні документи стосовно фінансово-господарських операцій, факт постачання товару підтверджується первинними документами, думка відповідача про безтоварність та недійсність господарських операцій є невмотивованою, ґрунтується виключно на аналізі податкової інформації щодо контрагента платника податків.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області форми «В1» від 08.04.2019 № .

Зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію про узгодження за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 08.04.2019 № суми бюджетного відшкодування ТОВ «Даніком Груп» за грудень 2018 року у розмірі 166 942 (сто шістдесят шість тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 71 коп.

Стягнуто на користь ТОВ «Даніком Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області судовий збір у розмірі 5 677 (п`ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн 21 коп.

Стягнуто на користь ТОВ «Даніком Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області витрати на правничу допомогу у розмірі 24 500 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у ході проведення перевірки встановлено складання первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Біоальянс-Енергія», без фактичного руху товарно-матеріальних цінностей.

Так, за грудень 2018 року неможливо підтвердити реальність взаємовідносин з ТОВ «Біоальянс-Енергія» з урахуванням витраченого часу на здійснення операції, місця знаходження майна, транспортування, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності.

Крім того, у апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Київській області просить замінити відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління ДФС у Київській області шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у Київській області.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає клопотання апелянта таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що господарські операції позивача з ТОВ «Біоальянс-Енергія» підтверджуються первинними документами. відображені у податкових накладних, зареєстрованих належним чином, господарська мета їх проведення, доцільність і економічний результат підтверджені, відтак висновки податкового органу щодо фіктивності таких операцій є безпідставними та необгрунтованими.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Даніком Груп» зареєстровано як юридичну особу 10.04.2015 та з 14.04.2015 воно перебуває на податковому обліку у Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

21 січня 2019 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2018 року та додатки до неї, а саме:

- додаток 1 - довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

- додаток 3 - розрахунок суми бюджетного відшкодування;

- додаток 4 - заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника;

- додаток 5 - розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Згідно Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), податковий кредит з постачальником ТОВ «Біоальянс-Енергія», індивідуальний податковий номер 70, за грудень 2018 року в обсязі постачання без ПДВ у розмірі 366831,82 грн., сума ПДВ 73366,36 грн. відображено у рядку 92 Розділу ІІ Податковий кредит.

У відповідності до Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, становить 2300246,00 грн.

Згідно Таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість сума податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальнику ТОВ «Біоальянс-Енергія», індивідуальний податковий номер 70 за листопад 2018 у розмірі 93 576,35 грн. відображено у рядку 72 Таблиці 2; за грудень 2018 у розмірі 73366,36 грн. відображено у рядку 62 Таблиці 2 та включено до суми бюджетного відшкодування.

У Додатку 4 до податкової декларації з податку на додану вартість бюджетне відшкодування, визначене у податковій декларації за звітний (податковий) період з податку на додану вартість за грудень 2018 року, становить 2300246,00 грн.

У подальшому, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області відповідно до п. 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за грудень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.01.2019 № ), за наслідками якої складено Акт камеральної перевірки від 15.02.2019 № 295/10-36-12-02/39744645.

У відповідності до висновків камеральної перевірки встановлено здійснення ТОВ «Даніком Груп» () господарських взаємовідносин з підприємством з ознаками ризику, а саме ТОВ «Біоальянс-Енергія» (), та запропоновано розглянути питання щодо проведення документальної позапланової перевірки відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Як наслідок, на підставі вимог 20.1.4 п.20.1 статті 20, пп. 75.1.2 п.75.1 статті 75, п.78.1.8 п.78.1 статті 78 ПК України, Наказом Головного управління ДФС у Київській області від 19.02.2019 № 326 затверджено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ`Даніком Груп» з 19.02.2019 тривалістю 10 робочих днів з метою встановлення правомірності декларування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2018 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення, що декларувалося у листопаді 2018 року та поточного від`ємного значення з ПДВ.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 12.03.2019 № 199/10-36-12-02/39744645, у відповідності до якого встановлено складання ТОВ «Даніком Груп» первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «Біоальянс-Енергія» без фактичного руху товарно-матеріальних цінностей.

Так, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено неможливість підтвердити з урахуванням реального часу здійснення операції ТОВ «Біоальянс-Енергія» у грудні 2018 року з ТОВ «Рікінвестбуд», місця знаходження майна, транспортування, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності.

З огляду на вказане, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України у результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку по декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2018 на суму ПДВ 166942,71 грн.

На підставі акту перевірки від 12.03.2019 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 166 942,71 грн по податковій декларації з ПДВ від за звітний період грудень 2018 року та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 83 471,36 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач надав відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій з ТОВ «Біоальянс-ресурс» та враховуючи, що у контролюючого органу не було жодної з вказаних у пункті 200.11 ПК України підстав для проведення документальних перевірок позивача у спірних правовідносинах, відтак податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 статті 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

У силу вимог п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Як свідчать матеріали справи, у спірному періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Біоальянс-Енергія».

Так, Державною архітектурно-будівельною інспекцією видано ТОВ «Біоальянс-Енергія» ліцензію, реєстраційний запис № від 28.02.2018, на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (наказ від 14.02.2018 № 8-Л), початок дії ліцензії з 14.02.2018.

Окрім того, Головним управлінням Держпраці у Київській області видано ТОВ «Біоальянс-Енергія» дозвіл № 1252.18.32 виконувати: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: технологічне устаткування систем газопостачання природним газом суб`єктів господарювання, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 0,1 Мвт; парові і водогрійні котли теплопродуктивністю понад 0,1 МВт; трубопроводи пари та гарячої води з робочим тиском понад 0,05 Мпа і температурою нагріву вище ніж 110, посудини, що працюють під тиском понад 0,05 Мпа, крім автомобільних газових балонів, що є ємностями для газового моторного палива; газонебезпечні роботи. Дозвіл діє з 10.05.2018 по 10.05.2023.

Наявність у ТОВ «Біоальянс-Енергія» основних фондів підтверджується договором № ФП-39/17 найму (оренди) нежитлового приміщення від 18.12.2017 з додатковими угодами; договором оренди нежитлового приміщення № 2 від 01.02.2019; договором № 156 суборенди нежитлового приміщення від 01.03.2018 з додатковими угодами; договором найму (оренди) транспортного засобу від 30.11.2018 № 1642; договором найму (оренди) транспортного засобу від 04.12.2018 № 1645.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у спірному періоді, що між позивачем (Замовник) та ТОВ «Біоальянс-Енергія» (Підрядник) 19.10.2018 укладено договір підряду № 77/18 (далі - Договір підряду).

Згідно пункту 1.1 Договору підряду Підрядник зобов`язується виконати за завданням Замовника підрядні роботи по встановленню обладнання в котельні відповідно до проектної документації «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області», а також здійснити монтажні та пусконалагоджувальні роботи. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказане обладнання та роботи у порядок та на умовах цього Договору (далі - Роботи). Роботи виконуються із матеріалів та обладнання Підрядника.

Відповідно пункту 1.2 Договору підряду детальний перелік обладнання, матеріалів, монтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт, його ціна та вартість визначається в Додатку № 1 «Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни» до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Пункту 1.3 вказаного Договору підряду передбачено, що підрядник виконує свої зобов`язання відповідно до проектної документації на котельну в стадії «Робочий проект» згідно Завдання на проектування, яке являється невід`ємною частиною даного договору (Додаток № 2).

У відповідності до пункту 3.1 Договору підряду, загальна вартість підрядних робіт становить 1877809,79 грн., у т.ч. ПДВ 20% 312968,30 грн відповідно до Додатку № 1 «Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни. Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області. Поставка обладнання, матеріалів, монтажні та пусконалагоджувальні роботи» до даного Договору.

Підрядник має право залучати за власним вибором і за згодою Замовника до виконання певних робіт інших субпідрядників (спеціалізовані будівельні а інші організації) (пункт 6.1.1 Договору підряду).

Пунктом 3.2 Договору підряду визначено, що договірна ціна є твердою та може коригуватися тільки за взаємною згодою Сторін шляхом укладення відповідних Додаткових угод.

При цьому, додатком 1 до Договору підряду № 77/18 від 19.10.2018 сторонами затверджено Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області. Поставка обладнання, матеріалів, монтажні та пусконалагоджувальні роботи» на загальну вартість з ПДВ 1877809,79 грн.

Додатком № 2 до договору № 77/18 від 19.10.2018 затверджено Завдання на проектування об`єкту «Реконструкція деревопереробного комплексу по вул. І. Кожедуба, 246 у м. Біла Церква Київської області котельна» (витяг від 16.04.2019 з додатку № 2).

Додатком 3 до Договору підряду № 77/18 від 19.10.2018 сторонами затверджено Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області. Поставка обладнання, матеріалів, монтажні та пусконалагоджувальні роботи по тепловому вузлу сушильних камер» на загальну вартість з ПДВ 2108182,54 грн.

Додатком 4 до Договору підряду № 77/18 від 19.10.2018 сторонами затверджено Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області. Монтаж димової труби» на загальну вартість з ПДВ 381728,84 грн.

У подальшому, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Біоальянс-Енергія» (Підрядник) 16.11.2018 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору підряду № 77/18 від 19.10.2018 (далі - Додаткова угода № 1).

Відповідно до пункту 6 Додаткової угоди № 1 вартість підрядних робіт разом з матеріалами та обладнанням по тепловому вузлу сушильних камер становить 2108182,54 грн, у т.ч. ПДВ 351363,76 грн відповідно до Додатку № 3 «Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни» до даного Договору.

Згідно пункту 7 Додаткової угоди № 1 вартість підрядних робіт по монтажу димової труби з матеріалами становить 381728,84 грн у т.ч. ПДВ, відповідно до Додатку № 4 «Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни».

У відповідності до пункту 8 Додаткової угоди № 1 вартість підрядних робіт по електротехнічних рішеннях та автоматиці по сушильних камерам разом з матеріалами та обладнанням становить 699983,36 грн. у т.ч. ПДВ, відповідно до Додатку № 5 «Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни». Загальна вартість підрядних робіт разом з обладнанням та матеріалами по договору становить 5 067 704,53 грн., у т. ч. ПДВ (п. 10 додаткової угоди).

На виконання умов вказаного договору сторонами укладено Акти надання послуг.

Згідно п. 1 акту № 91 про надання послуг від 31.12.2018 підрядник надав послуги монтажні та пусконалагоджувальні роботи по тепловому вузлу сушильних камер по об`єкту «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква вул. Івана Кожедуба, 246 Київської області (1 черга)» вартість послуг становить 1100679,82 грн без ПДВ, ПДВ 220135,96 грн, всього до сплати 1320815,78 грн.

У відповідності до п. 1 акту № 92 про надання послуг від 31.12.2018, підрядник надав послуги монтажні роботи димової труби по об`єкту «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква вул. Івана Кожедуба, 246 Київської області» вартість послуг становить 318107,37 грн без ПДВ, ПДВ 63621,47 грн, всього до сплати 381728,84 грн.

Пунктом 1 акту № 93 про надання послуг від 31.12.2018 визначено, що підрядник надав послуги монтажні та пусконалагоджувальні роботи по котельні на об`єкті «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою м. Біла Церква вул. Івана Кожедуба, 246 Київської області» вартість послуг становить 507434,54 грн. без ПДВ, ПДВ 101486,91 грн, всього до сплати 608921,45 грн.

Перерахування ТОВ «Даніком Груп» грошових коштів на користь ТОВ «Біоальянс-Енергія» на виконання Договору підряду здійснено згідно платіжних доручень від 16.11.2018 № 17806 на суму 300000 грн, від 29.11.2018 № 18035 на суму 274439,65 грн, від 05.12.2018 № 18152 на суму 90198,18 грн, від 05.12.2018 № 18153 на суму 309809,78 грн, від 20.12.2018 № 72 на суму 150000 грн, від 28.12.2018 № 18503 на суму 200000 грн.

Окрім того, на підтвердження факту надання послуг згідно Договору підряду ТОВ «Біоальянс-Енергія» на виконання складено на користь ТОВ «Даніком Груп» податкові накладні від 16.11.2018 № 19 на суму ПДВ 50000 грн, від 29.11.2018 № 34 на суму ПДВ 43576,35 грн, від 05.12.2018 № 3 на суму ПДВ 15033,03 грн, від 05.12.2018 № 2 на суму ПДВ 51634,96 грн, від 20.12.2018 № 12 на суму ПДВ 25000 грн, від 22.12.2018 № 13 на суму ПДВ 50000 грн, від 28.12.2018 № 21 на суму ПДВ 33333,33 грн, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних від 21.03.2019 № 48649.

Для виконання вказаного договору, між ТОВ «Біоальянс-Енергія» (Генеральний підрядник) та ТОВ «Рікінвестбуд» (субпідрядник) 16.11.2018 укладено договір субпідряду № 1112-02 на виконання монтажних робіт.

Згідно пункту 1.1. Договору субпідряду Генеральний підрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання монтажних робіт по тепловому вузлу сушильних камер відповідно до проектної документації «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області».

У відповідності до пункту 2.1. Договору субпідряду вартість виконуваних робіт за Договором складає 301377,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% 50229,50 грн відповідно до Додатку № 1 до даного Договору.

Пунктом 2.2. Договору субпідряду визначено, що вартість договору може бути змінена за рахунок збільшення об`ємів робіт тощо. Такі зміни повинні бути оформлені у додаткових угодах до цього договору та підписані обома сторонами.

Додатком 1 до Договору субпідряду № 1112-02 від 16.11.2018 сторонами затверджено Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області» монтажні роботи по тепловому вузлу сушильних камер на загальну вартість з ПДВ 301377,00 грн.

Окрім того, між ТОВ «Біоальянс-Енергія» (Генеральний підрядник) та ТОВ «Рікінвестбуд» (субпідрядник) 05.12.2018 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору субпідряду № 1112-02 на виконання монтажних робіт (далі - Додаткова угода до Договору субпідряду).

У відповідності до пункту 1 Додаткової угоди до Договору субпідряду субпідрядник зобов`язується додатково виконати за завданням підрядника роботи по монтажу димової труби.

Згідно пункту 5 Додаткової угоди до Договору субпідряду загальна вартість підрядних робіт по договору становить 591377,00 грн, у т.ч. ПДВ 98562,84 грн.

Додатком 2 до Договору субпідряду сторонами затверджено Локальний кошторис з розрахунком договірної ціни «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246, Київської області» монтаж димової труби на загальну вартість з ПДВ 290000 грн.

На виконання умов вказаного договору між сторонами укладено Акти надання послуг.

Відповідно до п. 1 акту про надання послуг від 30.11.2018 субпідрядник виконав монтажні роботи по тепловому вузлу сушильних камер відповідно до проектної документації «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою м. Біла Церква вул. Івана Кожедуба, 246 Київської області «Тепломеханічні рішення» (1 черга)». Вартість послуг становить 251147,50 грн без ПДВ, ПДВ 50229,50 грн, всього до сплати 301377,00 грн.

Згідно пункту 1 акту про надання послуг від 31.12.2018 Субпідрядник виконав роботи по монтажу димової труби відповідно до проектної документації «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою: м. Біла Церква вул. Івана Кожедуба, 246 Київської області, «Тепломеханічні рішення» (1 черга)». Вартість робіт становить з ПДВ, 290000,00 грн, у т.ч. ПДВ 48333,33 грн.

Окрім того, ТОВ «Рікінвестбуд» на виконання Договору підряду складено на користь ТОВ «Біоальянс-Енергія» податкові накладні: від 31.12.2018 № 32 на суму 241666,67 грн, ПДВ 48333,33 грн., всього з ПДВ 290000,00 грн; від 30.11.2018 № 19 на суму 251147,50 грн, ПДВ 50229,50 грн, всього з ПДВ 301377,00 грн.

Вказані податкові накладні, виписані ТОВ «Рікінвестбуд», були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних від 22.03.2019 № 8127.

Таким чином, дослідивши рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угод з вищезазначеними контрагентами, судом першої інстанції вірно відзначено, що усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу визначити, які саме роботи виконувалися, за якою ціною, між якими контрагентами та надано належні докази використання робіт у власній господарській діяльності позивача та їх обліку.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження здійснення господарських операцій вказує на те, що позивач здійснював замовлення послуг у ТОВ «Біоальянс-Енергія» для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Крім того, вказані первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Разом з тим, контролюючий орган вважає, що ТОВ «Біоальянс-Енергія» у грудні 2018 року здійснило придбання «Монтажні роботи по тепловому вузлу сушильних камер відповідно до проектної документації «Реконструкція деревопереробного комплексу за адресою м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 246 на суму 290000 грн, у т.ч. ПДВ 48333,33 грн у ТОВ «Рікінвестбуд», яке має ознаки нереальності здійснення операцій.

Так, на думку податкового органу, господарська діяльність ТОВ «Рікінвестбуд» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій; відсутній кваліфікований персонал; кількість працюючих 1 особа, при цьому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, у тому числі зі спеціальною освітою; відсутні основні фонди; відсутні спеціальні транспортні засоби.

Однак, вказані посилання колегія суддів не приймає до уваги, оскільки інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

До того ж, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Отже, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №822/1284/15 та від 30.10.2018 по справі №826/16134/14.

Крім того, податковим органом не було враховано, що позивач як платник податку самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності та наявність обставин державної реєстрації, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

У свою чергу, контрагенти позивача не позбавлені можливості залучення відповідними третіх осіб для виконання взятих на себе зобов`язань за договорами з позивачем.

ТОВ «Даніком груп» у даному випадку не може нести відповідальність за невиконання контрагентами контрагента своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, оскільки господарські операції позивача з ТОВ «Біоальянс-ресурс» підтверджуються відповідними первинними документами, відображені у податкових накладних, зареєстрованих належним чином, розрахунки між сторонами доведені, господарська мета їх проведення, доцільність і економічний результат підтверджені, колегія суддів приходить до висновку, що висновки податкового органу щодо фіктивності таких операцій є безпідставними та необґрунтованими.

Визначальним у даному випадку для встановлення правильності формування позивачем його звітності з ПДВ є підтвердження самого факту розрахунків з вказаним контрагентом саме у межах операцій, що перевірялися контролюючим органом.

На момент вчинення спірних господарських операцій ТОВ «Біоальянс-ресурс» зареєстровано у встановленому законом порядку та має статус платника податку на додану вартість.

Окрім того, як на підставу нереальності вчинення господарських операцій податковий орган посилається на наявність зареєстрованого кримінального провадження №000008 від 27.01.2017 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 191 КК України, де судом надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у володінні ТОВ «Рікінвестбуд».

Однак, вказані доводи апелянта колегія суддів оцінює критично, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які вироки суду щодо посадових осіб контрагентів позивача, ухвал про закриття кримінального провадження і звільнення таких осіб від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, та які відповідно приписів до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України були б обов`язковими для адміністративного суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.12.2019 у справі №440/3732/18.

Крім того, під час зазначеного кримінального провадження, не досліджувалися та не давалася оцінка господарським операціям безпосередньо позивача та ТОВ «Біоальянс-ресурс», не встановлювалася недійсність документів, що були складені за наслідком здійснення господарських операцій, а позивач або його посадові особи не були фігурантами вказаних кримінальних справ.

Таким чином, за результатом системного аналізу вимог податкового законодавства, на підставі оцінки наявних у справі доказів окремо та у їх сукупності, висновок про безтоварність господарських операцій може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до частини першоїст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до пункту 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 орган ДФС вносить до Реєстру такі дані, зокрема: дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно пункту 7 вказаного Порядку 7 у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

З огляду на вказані, положення наявні підстави для зобов`язання відповідача внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію про узгодження за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 08.04.2019 № суми бюджетного відшкодування ТОВ «Даніком Груп» за грудень 2018 року у розмірі 166 942 (сто шістдесят шість тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 71 коп.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

У силу вимог п. 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПКУкраїни визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз вказаної норми Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що перевірка за підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України має відмінність, застосування якої залежить від того, чи заявлено платником податку відшкодування з бюджету податку на додану вартість. Якщо так, для проведення перевірки необхідна наявність підстав, визначених у розділі V цього Кодексу. Якщо бюджетне відшкодування не заявлено - така вимога відсутня.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.05.2019 у справі №813/3175/15.

У свою чергу, у пункті 200.11 ст. 200 ПК України встановлено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Разом з тим, відповідно до пункту 37 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

З 1 липня 2015 року до 1 січня 2017 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78 статті 78, абзацу четвертого пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11 статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування до 1 липня 2015 року, здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу у редакції, що діяла станом на 1 липня 2015 року.

Вказані норми свідчать про те, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо достовірності суми бюджетного відшкодування) не буде різною за своєю суттю за умови, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

Отже, пунктом 200.11 ПК України передбачено лише виключні підстави для проведення документальної перевірки заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість, а саме: контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до і липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що розрахунок суми бюджетного відшкодування позивачем у декларації було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями за період листопад - грудень 2018 року.

Тобто, від`ємне значення податку на додану вартість було сформовано позивачем за операціями після 1 січня 2017 року.

Таким чином, у контролюючого органу не було жодної з вказаних у пункті 200.11 ПК України підстав для проведення документальних перевірок позивача у спірних правовідносинах.

Слід зазначити, що невиконання вимог закону щодо наявності підстави для призначення та проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, відтак є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення такої перевірки.

У даному випадку, Акт податкової перевірки є основним носієм доказової інформації щодо встановлених контролюючим органом податкових правопорушень, втім складений внаслідок проведення саме незаконної перевірки.

Відповідно до доктрини з умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа № 809/531/18) та від 18 листопада 2019 року (справа №320/6748/18).

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 24500 грн.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача у справі - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький