Справа № 320/3911/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3911/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 на суму 18276,72 грн. та від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 на суму 23785,08 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 в частині нарахування позивачу єдиного соціального внеску на суму 18276,72 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 333,87 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Частково не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 18.04.2006 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №2 001241.

З 20.04.2006 року по 19.07.2019 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Київській області (Броварське управління) як платник на загальній системі оподаткування.

19.07.2019 року позивачем припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням, про що свідчать дані про відповідний реєстраційний запис від 19.07.2019 року №3013375 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

04.02.2019 року ГУ ДФС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-149051-52, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 18276,72 грн.

03.04.2019 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Матвієнком Є.С. відкрито виконавче провадження №58780415 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 (а.с.35, зворотній бік).

09.08.2019 року відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-149051-52, якою позивачу нараховуно заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23785,08 грн.

Згідно відомостей інтегрованої картки платника по коду класифікації доходів бюджету 71040000 "для фізичних осіб підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" за позивачем обліковується заборгованість у сумі 23785,08 грн. як недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за наступні періоди:

- 2017 рік в розмірі 8448,00 грн. (704 грн. х 12 міс.);

- I квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- II квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- III квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- IV квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- I квартал 2019 в розмірі 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3 міс.).

Всього нараховано єдиного внеску за період з 2017 року по І квартал 2019 року в сумі 23785,08 грн.

Позивач подав скаргу на вимогу від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 на суму 23785,08 грн., яку рішенням ДФС України від 27.11.2019 року №10931/6/99-00-08-06-01 було залишено без задоволення у зв`язком з поданням вказаної скарги з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для її подання.

Не погоджуючись з вказаними вимогами позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що у період з 18.04.2006 року по 19.07.2019 року позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця, а відтак з 01.01.2017 року зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не зважаючи на відсутність доходу, в мінімальному розмірі: протягом 2017 року 3200,00 грн. х 22% = 704,00 грн./міс., у 2018 році - 3723,00 грн. х 22% = 819,06 грн./міс, у 2019 році - 4173 x 22 % = 918,06 грн./міс. Оскільки позивач не сплачував єдиний внесок відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та відповідно до уповноважених органів державної реєстрації із заявою про припинення підприємницької діяльності не звертався, у ГУ ДФС у Київській області були наявні підстави для складання вимог про сплату боргу (недоїмку) з єдиного соціального внеску.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем протиправно повторно включено до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 на суму 23785,08 грн. повну суму боргу за вимогою від 04.02.2019 року № Ф-149051-52, яка пред`явлена до примусового виконання на суму 18276,72 грн., що не передбачено Інструкцією №449. На переконання суду мало місце повторне притягнення позивача на підставі вимоги від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме нарахування ЄСВ за 2017 рік, І-ІV квартали 2018 року на суму 18276,72 грн., що є неприпустимим. У зв`язку з наведеним суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 в частині нарахування позивачу єдиного соціального внеску на суму 18276,72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

В даному випадку апелянтом оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а саме в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 в частині нарахування позивачу єдиного соціального внеску на суму 18276,72 грн.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.1 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 2 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 визначено, що у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п.3 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

В даному випадку, судом першої інстанції встановлено та сторонами вказані обставини не оскаржуються та не заперечуються, що у період з 18.04.2006 року по 19.07.2019 року позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця, а відтак з 01.01.2017 року зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не зважаючи на відсутність доходу, в мінімальному розмірі: протягом 2017 року 3200,00 грн. х 22% = 704,00 грн./міс., у 2018 році - 3723,00 грн. х 22% = 819,06 грн./міс, у 2019 році - 4173 x 22 % = 918,06 грн./міс.

Згідно відомостей інтегрованої картки платника за позивачем обліковується заборгованість у сумі 23785,08 грн. як недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за наступні періоди:

- 2017 рік в розмірі 8448,00 грн. (704 грн. х 12 міс.);

- I квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- II квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- III квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- IV квартал 2018 в розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 міс.);

- I квартал 2019 в розмірі 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3 міс.).

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2019 року ГУ ДФС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-149051-52, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 18276,72 грн.

Водночас, 09.08.2019 року відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-149051-52, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23785,08 грн.

З вказаного слідує, що до розміру боргу (недоїмки) згідно з вимогою від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 на суму 23785,08 грн. включена сума боргу (недоїмки) згідно з попередньою вимогою від 04.02.2019 року № Ф-149051-52 у розмірі 18276,72 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що обидві вимоги про сплату боргу (недоїмки) є виконавчими документами.

Згідно з п.4 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

- платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

- вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Як свідчать матеріали справи 03.04.2019 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Матвієнком Є.С. відкрито виконавче провадження №58780415 з виконання вимоги від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 на суму боргу у розмірі 18276,72 грн., нарахованого за 2017 рік, І-ІV квартали 2018 року.

Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) 04.02.2019 року №Ф-149051-52, що передувала вимозі від 09.08.2019 року №Ф-149051-52, набула статусу узгодженої.

Інструкція №449 передбачає, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

- вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

- надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

- надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 на суму боргу у розмірі 18276,72 грн. набула статусу узгодженої та надіслана фіскальним органом до виконавчого органу, за результатами чого відкрито виконавче провадження з примусового виконання такого виконавчого листа.

Разом з тим, вимога від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 сформована на суму 23785,08 грн., до якої включено суму боргу за попередньою вимогою від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 у розмірі 18276,72 грн.

Згідно п.7 розділу VI «;Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наступна вимога про сплату боргу (недоїмки), сформована після вимоги від 04.02.2019 року №Ф-149051-52, яка набула статусу узгодженої та пред`явлена до примусового виконання, повинна містити лише суму зростання боргу, а не суму зростання боргу разом з сумою боргу за попередньою вимогою.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах має місце факт одночасного існування узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-149051-52 (яка пред`явлена до примусового виконання) на суму 18276,72 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 на суму 23785,08 грн. (яка включає також суму боргу у розмірі 18276,72 грн.).

Обидві вимоги про сплату боргу (недоїмки) мають статус виконавчих документів та можуть бути пред`явлені до примусового виконання.

При чому, до вимоги від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 фіскальний орган не може вносити зміни щодо суми боргу, що може мати наслідком подвійного стягнення з позивача сум боргу за двома вимогами виконавчими документами.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана вимога від 09.08.2019 року №Ф-149051-52 не може вважатися правомірною в частині нарахування позивачу єдиного соціального внеску на суму 18276,72 грн., а тому в цій частині підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких