Справа № 580/4480/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року справа № 580/4480/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн. від 21.09.2020р. у виконавчому провадженні №63080660 неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн. від 21.09.2020р. у виконавчому провадженні №63080660.

В обгрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що оскаржувану постанову ухвалено у виконавчому провадженні №63080660 з примусового виконання виконавчого листа №580/188/20 виданого Черкаським окружним адміністративним судом від 09.09.2020р. Представником позивача зауважено, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною з огляду на виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, в межах наданих повноважень, до відкриття виконавчого провадження, про що позивачем повідомлено державного виконавця листом. Представник позивача вказав, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії стягувача у ВП №63080660 та нараховано суму 37191,00 грн., при цьому виплата заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, буде здійснено після виділення коштів з Державного бюджету, відтак позивачем виконано рішення в межах наданих повноважень. Крім того, вказав, що пенсія є періодичним платежем, а відповідно до вимог ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги вважає обгрунтованими а оскаржувану постанову такою, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 09.11.2020р. відкрито провадження у справі розгляд справи. Розгляд справи ухвалено провести у судовому засіданні, що призначено на 17.11.2020р. о 12:00 год.

У строк встановлений судом, відповідачем до суду відзив на адміністративний позов не подано.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання 17.11.2020р. не прибули.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з урахуванням наявності у матеріалах справи доказів належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за неявки сторін.

Частиною 9 статті 205 КАС України, встановлено, що у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі зазначеного, з урахуванням достатності в матеріалах справи належних доказів для вирішення справи та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.09.2020р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63080660 з виконання виконавчого листа №580/188/20, виданого 09.09.2020р. Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 із визначенням основного розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

В даній постанові встановлено термін виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

21.09.2020р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С., ухвалено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн.

06.10.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Листом вих.№2300-0802-5/50100, повідомило державного виконавця, про те, що на виконання рішення суду, позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 - 17.08.2020р., за період з 01.01.2018р. із визначенням основного розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, в зв`язку із чим виконавче провадження №62881447 підлягає закінченню у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

До листа додано копію протоколу про перерахунок пенсії.

Вважаючи ухвалену державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, з підстав того, що відповідно до вимог ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, до яких відносяться пенсійні виплати, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналізуючи наведені положення суд дійшов до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження вирішує питання про стягнення виконавчого збору.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи, 21.09.2020р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63080660 з виконання виконавчого листа №580/188/20, виданого 09.09.2020р. Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 із визначенням основного розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до вимог ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, до яких відносяться пенсійні виплати.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», є виключення про стягнення виконавчого збору, а саме, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 9 даної ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, ст. 27 містить вичерпний перелік обставин та виконавчих документів, за яких виконавчий збір не стягується, до яких належать і виконавчі документи про стягнення періодичних платежів, про що вказує позивач в обгрунтування позовних вимог.

Однак, суд звертає увагу, що виконавчим листом №580/188/20 від 09.09.2020р., на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження, зобов`язано позивача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018р. із визначенням основного розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Таким чином, вказаний виконавчий документ не містить частини про стягнення з позивача пенсії, натомість стосується виконання судового рішення, що має зобов`язальний характер, у зв`язку із чим виконавчий лист №580/188/20 від 09.09.2020р. не відноситься до переліку виконавчих документів, встановленого ч.5 ст. 27 Закону №1404-VIII, за якими виконавчий збір не стягується.

Крім того, у державного виконавця були відсутні інші підстави, передбачені частиною 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, не стягувати з боржника виконавчий збір.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.07.2020р. у справі №296/2429/17 (ЄДРСР 90652430) виконавчий лист, що має зобов`язальний характер, передбачає одноразовий характер виконання, та не є виконавчим документом про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що державний виконавець прийнявши постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, діяв відповідно до вищевказаних приписів ст.27 Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5, у зв`язку із чим у діях державного виконавця, при прийнятті спірної постанови, не вбачається ознак протиправності, відтак позовні вимоги суд вважає необгрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, в задоволенні яких належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко