Справа № 420/3406/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3406/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування п.10 рішення №28 від 21.02.2020, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства Оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив визнати протиправним та скасувати п.10 рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю II групи з 23 грудня 2019 року внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28 січня 2015 року по 18 лютого 2015 року позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, в ході якої отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій правого колінного суглобу, посттравматичний гемартроз. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 10ААА № 013851, ступінь втрати професійної працездатності встановлено 15%. Проте, відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача у зв`язку з відсутністю підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивачу втрату працездатності первинно встановлено 08.06.2015 року (15%) та згідно наказу командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 10.09.2015 року № 399 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 12 789 грн. Отже, позивачем реалізовано своє право на отримання одноразової грошової допомоги. Враховуючи, що II група інвалідності встановлена позивачу через 4 роки 6 місяців після первинного огляду, відповідно до п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що абзац 2 пункту 4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не містить часових обмежень для випадків, коли після первинного встановлення часткової втрати працездатності особі встановлюється інвалідність. Отже, в даному випадку йдеться не про виплату такої допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, а про її призначення у зв`язку із встановленням групи інвалідності за наслідками первинного огляду, що є окремою підставою для виплати одноразової грошової допомоги без обмеження будь-якими строками.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

В період з 28.01.2015 року по 18.02.2015 рік, позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2015 року №116/206 (а.с.9).

18.02.2015 року під час виходу сил та засобів Збройних Сил України з м. Дебальцеве Донецької області та прилеглих територій колону сектору «С» обстріляно незаконними збройними формуваннями із різних видів зброї із засідок, внаслідок чого 11 військовослужбовців пункту управління сектору «С» отримали поранення (травми), зокрема, підполковник ОСОБА_1 - старший офіцер продовольчої служби тилу КСВ ЗС України (посада в секторі старший офіцер групи тилу).

18.02.2015 року о 01:40 год. внаслідок перекидання автомобіля УРАЛ 4320 МШ отримав травму (діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій правого колінного суглобу, посттравматичний гемартроз), що підтверджується витягом з наказу Керівника сектору «С» МОУ від 28.02.2015 року №18 (а.с.10).

За результатами проведеного медичного огляду центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв за протоколом №1795 від 19.05.2015 року травма: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, застарілий розрив (18.02.2015 року) задньої хрестоподібної зв`язки, синовій правого колінного суглобу, нестійка комбінована згинально-розгинальна контрактура правого колінного суглобу визнана пов`язаною з захистом Батьківщини (а.с.14).

Згідно довідки МОЗ України Серії 10 ААА №013851 від 08.06.2015 року позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності (а.с.15).

10.09.2015 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №399, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 14 серпня 2015 року №32, та довідки МСЕК серії 10ААА №013851 від 08.06.2015 року позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 12 789,00 грн (а.с.16).

Відповідно до витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 26.02.2020 року № 82, підполковника ОСОБА_1 - звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я (а.с.17).

23 грудня 2019 року позивач проходив огляд обласною медико-соціальною експертною комісією в м. Одесі та за результатами первинного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №718509 від 21.12.2019 року (а.с.18).

09.01.2020 року позивач звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини (а.с.49).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 лютого 2020 року №28, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Приймаючи дане рішення, відповідач посилався на п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, зі змісту якої вбачається, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Водночас, зміна групи інвалідності у позивача відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має, а тому відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду II групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оскільки з дня первинного встановлення ступеню втрати працездатності (08.06.2015) до дня встановлення групи інвалідності (21.12.2019) минуло 4 роки 6 місяців і 13 днів, тобто понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Згідно п.8 постанови № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 3 постанови № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2015 року позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби (а.с.15).

При цьому, на момент встановлення позивачу часткової втрати працездатності - 08.06.2015 рік Закон № 2011-ХІІ та постанова №975 не містили норми, які б встановлювали строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

Водночас, 23.12.2019 року - Обласною медико-соціальною експертною комісією в м. Одесі первинно встановлено ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини (а.с.18).

Так, у Законі № 2011-XII (абзац перший пункту 4 статті 16-3) та у Порядку № 975 (абзац перший пункту 8) чітко вказано, у яких випадках можливо отримання військовослужбовцем одноразової грошової допомоги у більшому розмірі:

1) у разі, якщо в межах дворічного строку з дня встановлення групи інвалідності військовослужбовцю встановлено вищу групу інвалідності;

2) у разі, якщо в межах дворічного строку з дня визначення ступеня втрати військовослужбовцем працездатності був встановлений вищий ступень втрати працездатності.

В таких випадках військовослужбовець, який раніше отримав одноразову грошову допомогу за цією ж підставою (інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності), у разі зміни ступеня втрати працездатності або зміни групи інвалідності військовослужбовець вправі отримати відповідну різницю.

Однак, у даній справі мова не йдеться про повторне отримання одноразової грошової допомоги за однією із зазначених вище підстав, а тому обмеження передбачене п.8 Порядку № 975 та ст. 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача, оскільки ІІ група інвалідності встановлена 23.12.2019 року вперше та при первинному огляді (у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини).

Разом з тим, з буквального тлумачення абзацу 2 пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII та абзацу 2 пункту 8 Порядку № 975 (зміст яких наведений вище) вбачається, що початком дворічного строку, після спливу якого виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, є дата первинного встановлення інвалідності.

Проте, відповідач, з рішенням якого помилково погодився суд першої інстанції, початком цього строку визнали 08.06.2015 року - дату встановлення позивачу часткової втрати працездатності.

Судова колегія звертає увагу, що Законом № 2011-XII та Порядком № 975 не встановлено часових обмежень для отримання військовослужбовцем одноразової грошової допомоги у разі встановлення йому інвалідності вперше, якщо раніше він отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням часткової втрати ним працездатності без встановлення інвалідності.

Тобто, обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги поширюється винятково на випадки, коли під час повторного огляду у понад дворічний строк змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності, або змінився відсоток ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності. Вказані випадки є самостійними та не можуть поєднуватися (інакше кажучи, вони поширюються лише на випадки або зміни групи інвалідності, або зміни відсотка ступеня втрати працездатності).

Суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що у даній справі мова йдеться не про виплату допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, а про її призначення вперше і виплату саме у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності, що є окремою підставою для виплати одноразової грошової допомоги без обмеження будь-якими строками, навіть після встановлення відсотку втрати працездатності.

Аналогічні правові позиції зазначені у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 120/3358/19-а, від 30 вересня 2019 року №825/1380/18, від 26 травня 2020 року у справі №240/10786/19.

Враховуючи викладене, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, помилково застосував до спірних правовідносин приписи абз. 2 п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку №975, та безпідставно відмовив позивачу у призначенні такої допомоги.

Крім того, вірність висновку про наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму підтверджується поданням Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №515 від 22.01.2020 року, скерованим до Департаменту фінансів Міноборони України, для призначення ОСОБА_1 вказаної грошової допомоги (а.с.50).

Таким чином, Міністерство оборони України безпідставно відмовило позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування п.10 рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю II групи з 23 грудня 2019 року внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням тих обставин, що відповідач вже скористався своїми дискреційними повноваженнями у питанні можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи певною свободою розсуду та прийняв рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, судова колегія вважає, що в даному випадку для ефективного поновлення порушеного права позивача суд має зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов`язання Міноборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги, також підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 квітня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 . - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року - скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати п.10 рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю II групи з 23 грудня 2019 року внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко