Справа № 140/14988/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/14988/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії із 80 % до 70% грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80% від суми перерахованого грошового забезпечення зазначеного у довідці ліквідаційної комісії, яка є в пенсійній справі, починаючи з 01 січня 2016 року, заборгованість у зв`язку із неправомірними діями відповідача виплатити одним платежем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України, що підтверджується пенсійним посвідченням від 25 червня 2004 року №046102, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» отримує пенсію за вислугу років.

Однак при перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України до 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) відповідач зменшив її розмір з 80% до 70% суми грошового забезпечення.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80 % від суми перерахованого грошового забезпечення, однак у задоволенні його заяви було відмовлено.

Вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 29 жовтня 2020 року №0300-0802-7/35609, який подано до суду 02 листопада 2020 року відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена в розмірі 65% грошового забезпечення, з 13 травня 1996 року проведено перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків грошового забезпечення.

Вказує, що відповідно до чинної редакції статті 13 Закону №2262 зі змінами передбаченими Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166, законодавцем встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Зазначені норми статті та зміни до неї є чинними та не визнавались в установленому законом порядку неконституційними.

На виконання Постанови №103 пенсійний орган 18 квітня 2018 року провів перерахунок пенсії позивачу з урахуванням грошового забезпечення по відповідній посаді, при цьому права і свободи позивача не звужено, оскільки розмір його пенсії після перерахунку збільшився з 5272,48 грн. до 5987,20 грн.

Окрім того вказує, що позивач пропустив встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) шестимісячний строк звернення до суду, оскільки за захистом свого порушеного права останній звернувся до суду 15 жовтня 2020 року, а про розмір щомісячної пенсійної виплати позивачу було відомо починаючи з квітня 2018 року.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 20-21).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленння учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк.спр.17).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером МВС, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів органів внутрішніх справ, що підтверджується посвідченням від 25 червня 2004 року №046102 (арк. спр. 6).

Згідно висновку від 28 липня 1988 року №81/2487 про призначення пенсії за вислугу років позивачу з 20 липня 1988 року призначено пенсію (вислуга 30 років 4 місяці 2 дні) в розмірі 65% грошового забезпечення (арк. спр. 16, 24).

Як убачається із таблиць про перерахунок пенсії за вислугу років у пенсійній справі №2487, з 01 травня 1992 року пенсія ОСОБА_1 була перерахована виходячи із 75% грошового забезпечення та з 01 січня 1996 року - виходячи із 80% грошового забезпечення (арк. спр. 11-12, 25).

На підставі довідки ліквідаційної комісії МВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №2672 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) (арк. спр. 32) та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, у травні 2018 року ГУ ПФУ у Волинській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення, у зв`язку із чим розмір перерахованої пенсії став складати 5987,20 грн (арк. спр. 13, 31).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою від 27 лютого 2020 року в якій просив відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» здійснити перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80% від суми грошового забезпечення зазначеного у довідці ліквідаційної комісії (арк. спр. 7-8).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 11 березня 2020 року №650-698/м-02/8-0300/20 повідомив про те, що пенсія ОСОБА_2 призначена з 20 червня 1988 року в розмірі 65% сум грошового забезпечення, з 01 травня 1992 року проводився перерахунок пенсії в розмірі 75% сум грошового забезпечення, з 01 січня 1996 року в розмірі 80% сум грошового забезпечення. Перерахунок пенсії відповідно до постанови №103 здійснювався за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення в розмірі 70% (максимальний), як це передбачено статтею 13 вказаного закону (арк. спр. 9).

ОСОБА_1 не погоджуючись з такими діями пенсійного органу звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2262-ХІІ).

Закон №2262-XII введений в дію постановою Верховної Ради України від 09 квітня 1992 року №2263-12 "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". Пунктом 1 було обумовлено провести перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ з відповідних сум грошового забезпечення, встановлених на 01 травня 1992 року.

Отже, після введення в дію Закону №2262-XII пенсія за вислугу років виплачувалася позивачу у розмірі 75 процентів від суми грошового забезпечення.

Абзацом четвертим пункту 4 розділу I Закону України від 04 липня 2002 року №51-IV "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ"" (далі - Закон №51-IV) внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII, відповідно до яких цифри "85", "95" і "90" замінено відповідно цифрами "90", "100" і "95". Пунктом 1 розділу ІІ Закону №51-IV обумовлено, що абзац четвертий пункту 4 розділу І цього Закону набирає чинності з дня введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік", а згідно з пунктом 4 розділу ІІ даного Закону передбачено Кабінету Міністрів України забезпечити проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяким іншим особам відповідно до абзацу четвертого пункту 4 розділу I цього Закону з відповідних сум грошового забезпечення, встановлених на 1 січня 2003 року.

Таким чином, відповідно до внесених у статтю 13 Закону №2262-XII змін максимальний розмір пенсій, призначених за даним Законом, змінювався з 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення до 85 процентів, а в подальшому до 90 процентів, внаслідок чого раніше призначені пенсії підлягали перерахунку, в тому числі і пенсія позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував пенсію з моменту її призначення у розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення, а в подальшому, у зв`язку із внесенням змін до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ згідно із Законами №103/96-ВР, №51-IV позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 75% та згодом 80% від суми грошового забезпечення, при цьому пенсія у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення виплачувалася позивачу до здійснення її перерахунку у травні 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Постанови №103, передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 пенсія за вислугу років була призначено з 20 липня 1988 року в розмірі 65% сум грошового забезпечення. В подальшому, з 01 травня 1992 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії в розмірі 75% сум грошового забезпечення а з 01 січня 1996 року в розмірі 80% сум грошового забезпечення.

Судом також установлено, що позивачу здійснено з 01 січня 2016 року перерахунок його пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення, при цьому, при здійсненні перерахунку та визначенні розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону № 2262-XII.

У свою чергу, при вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у такому.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій є протиправним оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином, суд дійшов переконання, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 протиправно застосовано розмір відсоткової складової грошового забезпечення 70 процентів, а не 80 процентів, що був обчислений відповідно до наявної у позивача вислуги років. Крім того, суд враховує, що після набрання чинності змінами до частини другої статті 13 Закону №2262-XII, внесеними Законом №1166-VII, позивачу не проводився перерахунок пенсії із зменшенням її відсоткового розміру, а здійснено це було лише під час проведення перерахунку пенсії на підставі Постанови №103.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності дій щодо зменшення розміру пенсії із 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку, а, відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Водночас суд зазначає про відсутність правових підстав для виплати позивачу суми пенсії одним платежем, виходячи з такого.

Частина четверта статті 63 Закону №2262-XII передбачає, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Так, перерахунок пенсії позивачу проведено на підставі пункту 3 Постанови №103, який визначав, що виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Водночас 24 грудня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (далі Постанова №1088), відповідно до підпункту 2 пункту 1 якої установлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці. Пунктом 2 даної Постанови пункти 1-3 Постанови №103 виключено.

Таким чином, Постановою №1088 встановлено порядок виплати перерахованих пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), тому правові підстави для зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити виплату суми пенсії одним платежем відсутні, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Також суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким, зокрема, передбачено черговість виконання рішень, що визначається датою їх надходження до боржника.

З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, висновків Верховного Суду, викладених у постанові 16 жовтня 2019 року по справі №240/5401/18, яка є зразковою, суд дійшов переконання про часткове задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії із 80 % до 70% грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з 01 січня 2016 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, що визначений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

На думку суду, оскільки при перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2016 її розмір у процентному значенні був зменшений з вини відповідача, тому шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не підлягає застосуванню, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом №2262-ХІІ право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду в постанові від 22 січня 2019 року по справі №201/9987/17, від 19 березня 2019 року по справі №806/1952/18.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішення відповідача.

Отже, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., який сплачений відповідно до квитанції від 15 жовтня 2020 року №75 (арк. спр. 4).

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії із 80 % до 70% грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з 01 січня 2016 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2020 року.