Справа № 380/6116/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6116/20
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
16 листопада 2020 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові заяву представника позивача про прийняття додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 вищевказаний позов задоволено повністю, а саме: визнано протиправними та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209000/2020/700031/2 від 24.02.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2020/00104. Стягнуто з Галицької митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1681,60 грн.

Представником позивача 04.11.2020 направлено на адресу суду заяву (вх.№58027) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Галицької митниці Держмитслужби на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи подану заяву, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заява обґрунтована тим, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання розподілу витрат на правничу допомогу, розмір яких наведено в позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.2 ст.252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 5. ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18), від 16.05.2019 № 823/2638/18.

Згідно з ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем подано клопотання про зменшення суми гонорару за надану професійну правничу допомогу. Зазначає, що підготовка даної позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, тому витрати на правову допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру та не є співмірними зі складністю справи. Окрім того, вказує, що пунктом 3.4. договору від 06.07.2020 №23 визначено, що за результатами надання правової допомоги складається акт надання правової допомоги, проте такий акт до позовної заяви долучено не було. Вказане, на думку представника відповідача, свідчить про відсутність передбаченого договором документу, який підтверджує факт надання правової допомоги. Враховуючи наведене просить у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Право. Порядок» укладено договір про надання правової допомоги №23 від 06.07.2020.

Зі змісту п.1.1, п.1.2 вказаного договору суд встановив, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі. Адвокатське об`єднання надає правову допомогу у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Відповідно до п.1.2. Договору, надання правової допомоги клієнту, здійснюють учасники Адвокатського об`єднання: адвокат Тунський А.Р. 21.10.1991 р.н., котрий має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 14.06.2017 №68, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000632 від 14.07.2017 та адвокат Петренко О.В. ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 14.06.2017 №68, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000633 від 14.07.2017.

Порядок здійснення розрахунків визначено в п.3 цього Договору.

За правову допомогу, передбачену в п.1.2 Договору, клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір гонорару за надання правової допомоги становить 4000 гривень, котра не залежить від результату розгляду адміністративної справи. (п.3.2 Договору).

Відповідно до п.п.3.3, п.п.3.4 цього договору оплата гонорару здійснюється не пізніше 06.07.2020. За результатами надання правової допомоги складається акт надання правової допомоги.

На підтвердження оплати зазначеної правової допомоги на загальну суму 4000,00 грн. представник позивача долучив меморіальний ордер №@PL558331 від 08.07.2020 та квитанцію №0.0..1 від 27.07.2020, призначення платежу в яких вказано: оплата згідно Договору про надання правової допомоги №23 від 06.07.2020.

З аналізу поданих представником позивача документів судом встановлено, що ним не надано акт надання правової допомоги, який мав бути складений за результатами надання правової допомоги відповідно до п.п.3.4 Договору про надання правової допомоги №23 від 06.07.2020. Тобто, представник позивача не надав детального опису виконаних робіт, який погоджений та підтверджений сторонами договору. Сам по собі факт проведення розрахунку по договору не може бути достатнім доказом на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу. При цьому, суд враховує, що в меморіальному ордері від 08.07.2020 відсутні дані про платника, а тому цей документ не підтверджує оплати саме позивачем.

Таким чином, наведений в позовній заяві опис виконаних робіт станом на 27.07.2020, а саме консультація щодо перспектив та ризиків пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції (1 год.), підготовка адвокатського запиту (0,5 год.) та підготовка позовної заяви (6 год.) не підтверджений доказами, передбаченими умовами договору про надання правової допомоги.

Враховуючи наведене та оцінюючи подані документи, суд встановив, що адвокатом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат позивача в сумі 4000,00 грн за надання правової допомоги у даній адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250-252, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

відмовити у стягненні з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судових витрат, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан