Справа № 600/1504/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 р. м. Чернівці справа № 600/1504/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - відповідач) від 12.08.2020 р. №24-2305/14-20сг "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер : :01:02:0189 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 01.03 - земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 24.02.2020 р. № НОМЕР_1 , кадастровий номер : :01:02:0189.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що звернувшись до головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, отримав відмову у затвердженні проекту землеустрою не зважаючи на усунення позивачем недоліків проекту. Вказано, що наданий для погодження проект землеустрою розроблений та погоджений у відповідності до законодавства, а посилання на його невідповідність законодавству є безпідставним. Отже, вказана відмова спрямована на перешкоджання прав позивача на погодження розробленого проекту землеустрою та є протиправною, з огляду на що, позивач звернувся з даним позовом до суду.

23.09.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

30.09.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження.

06.10.2020 р. відповідач заперечуючи проти позову, надав відзив на позов. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими, посилаючись на те, що при зверненні з клопотанням про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідачем було надано мотивовану відповідь та прийняте рішення на клопотання про затвердження документації із землеустрою.

Дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

16.12.2019 р. позивач звернулась з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кліводинської сільської ради (а.с 11).

15.01.2020 р. відповідачем винесено наказ №24-118/14-20-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою (а.с. 12).

На виконання наказу №24-118/14-20-сг позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 15-20).

07.05.2020 р. наказом №24-1933/14-20-сг відповідачем відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки з підстав: невідповідність положень ст.37 Закону України "Про охорону земель" та ч.9 ст.118 Земельного кодексу України (до поданого клопотання не додано розроблений та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) (а.с. 13.).

13.05.2020 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га, кадастровий номер :01:02:0189 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 14, 48-50).

12.08.2020 р. наказом №24-2305/14-20-сг відповідачем відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки з підстав : невідповідність положень ч.14 ст. 123 ЗК України.

Вважаючи відмову позивача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 ЗК України.

Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частинами 8, 9, 10 статті 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із частиною 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень частин 4, 5 та 6 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як вбачається з матеріалів справи, експертом державної експертизи Гаркушою С.В. погоджено проект землеустрою позивача та надано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.01.2020 №24-118/14-20-сг (а.с.17), у якому зазначено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Отже підсумовуючи викладене, слід прийти до висновку, що проект землеустрою був розроблений відповідно до вимог ЗК України та Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV та відповідно переданий для затвердження Головному управлінню Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Конституцією України та ЗК України передбачено право людини на земельні ділянки та закріплені гарантії цих прав, зокрема нормативно визначена процедура отримання земельної ділянки у власність.

Як зазначалось судом вище, повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначені статтею 186-1 ЗК України. Частиною 6 ст. 186-1 ЗК України визначені підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якими може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Положення частини 6 статті 186-1 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова "лише".

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач належним чином не обґрунтував правомірність своїх наказів щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки не навів конкретної норми, яка б забороняла особі реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у межах норм приватизації 2 га за рахунок декількох земельних ділянок.

При цьому, посилання відповідача на частину 14 статті 123 Земельного кодексу України, суд не приймає до уваги, оскільки вказана норма визначає, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

За наведених обставин, суд робить висновок, що оскаржуваний наказ про відмову у затвердженні проекту землеустрою, не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправними, а позовні вимоги в частині їх скасування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 01.03 - земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 24.02.2020 р. № НОМЕР_1 , кадастровий номер : :01:02:0189

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви від 13.05.2020 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства додано документацію із землеустрою.

Відповідач, відмовляючи в затвердженні проекту землеустрою посилається лише на пункт 14 статті 123 Земельного кодексу України, не зазначаючи при цьому про відсутність чи наявність інших підстав для відмови.

В свою чергу, суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Крім того, прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у такому затвердженні, може бути необґрунтованим та призвести до порушення закону.

Зважаючи на те, що відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу затвердити проект землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених Земельним кодексом України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву 13.05.2020 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена жодними доказами правомірність та обґрунтованість відмови у затвердженні документації із землеустрою та наддані у власність земельної ділянки.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 08.09.2020 року (а.с.10).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 12.08.2020 р. №24-2305/14-20сг "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер : :01:02:0189 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 01.03 - земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 24.02.2020 р. № НОМЕР_1 , кадастровий номер : :01:02:0189 з урахування висновків суду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 194-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Суддя І.В. Маренич