Справа № 640/22217/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Київ № 640/22217/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МГТ БЛЕК СІ" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МГТ БЛЕК СІ" (ТОВ "МГТ БЛЕК СІ") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у місті Києві у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 №.

В обґрунтування адміністративного позову із урахуванням додатково поданих пояснень зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 14.09.2018 №899/26-15-14-04-01/42042158 щодо встановлених в ході перевірки порушень ТОВ "МГТ БЛЕК СІ" вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) шляхом завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2018 року у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у вартості товару (пшениця 3-го, 5-го, 6-го класів українського походження врожаю 2017 року), придбаних позивачем у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ».

Позивач зазначив, що господарські відносини із ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» є реальними, підтверджені належними й достатніми первинними документами та пов`язані із господарською діяльністю позивача. Поставки зернових відбувалася на умовах DАТ-термінал, тобто зерно йшло безпосередньо на експорт. Факт наявності зерна, як і факт його постачання від ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» підтверджується припортовим зерно-перевантажувальним терміналом. Відповідні листи-підтвердження від припортового зерно-перевантажувального терміналу були надані до перевірки.

Також позивач вважає помилковими та необґрунтованими доводи відповідача про неможливість здійснення таких операцій у зв`язку із відсутністю у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» та його контрагентів ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП» ресурсів для здійснення задокументованої діяльності та відповідних товарів у ланцюгу постачання.

Однак, позивачу взагалі не відомі вказані контрагенти ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ», а відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Водночас, донарахування підприємству податкових зобов`язань у зв`язку з ймовірними порушеннями зі сторони контрагента суперечить принципу індивідуальної відповідальності.

При цьому, позивач зауважив, що ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» також здійснювало закупівлю пшениці у ТОВ АГРОФІРМА «КОПЕНКУВАТЕ», ФГ «АЛЕКС-ЮГ», ФГ «ДІОНІС», С(Ф)Г «ШЕВЧЕНКО», ФГ «ГОРОВОГО В.В.», ТОВ «СГ «ІВАШКІВСЬКИЙ ІНКУБАТОР», ФГ «КОНС», ПП ВТФ «ЛАГУНА», ФГ «МОЗГОВИЙ», ПП «ПЕРЛИНА ТІКИЧА» та надав докази наявності у вказаних підприємств посівних площ для вирощування пшениці.

Також позивач зауважив, що правочини ТОВ "МГТ БЛЕК СІ" з ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» є правомірними, адже відсутні рішення судів, якими би встановлювалась їх недійсність.

Крім того, помилковість вказаного висновку акту перевірки від 14.09.2018 №899/26-15-14-04-01/42042158 підтверджується також листом Ради бізнес-омбудсмена від 22.10.2018 №15417 та судовими рішеннями у адміністративній справі №640/3000/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2019 відкрито провадження у справі і призначено її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ "МГТ БЛЕК СІ" посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 14.09.2018 №899/26-15-14-04-01/42042158.

В обґрунтування нереальності господарських відносин позивача із ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» відповідач зазначив, що ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» не має ресурсів для вирощення пшениці, а згідно Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» придбавало пшеницю у ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП».

При цьому, у вказаних контрагентів ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» відсутні ресурси для здійснення задокументованої господарської діяльності, адже ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП» не мають ресурсів для вирощення пшениці та згідно Єдиного реєстру податкових накладних придбавали різноманітні товари, однак не пшеницю.

Також відповідно до наданих ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» товарно-транспортних накладних перевізником товару було ТОВ «Анвік Фрай».

Однак, за даними інформаційних систем контролюючих органів у ТОВ «Анвік Фрай» відсутня достатня кількість працівників та основні засоби (транспортні засоби), відповідно до поданих ТОВ «Анвік Фрай» податкових декларацій з ПДВ відсутнє придбання послуг без ПДВ, а згідно проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «Анвік Фрай» придбавало продукти харчування та не придбавало транспортні послуги, послуги оренди автотранспорту.

Отже, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 13.08.2018 №12050 головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління спеціального аудиту Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві, радником податкової та митної справи III рангу, Валієвим А.А. проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2018 року (податкова декларація з ПДВ від 18.07.2018 №).

За результатом перевірки складено акт від 14.09.2018 №899/26-15-14-04-01/42042158 в якому зафіксовані виявлені у ході перевірки порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України шляхом завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2018 року на 286 713 грн у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у вартості товару (пшениця 3-го, 5-го, 6-го класів українського походження врожаю 2017 року), придбаних позивачем у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ».

На підставі вказаного висновку акту перевірки від 14.09.2018 №899/26-15-14-04-01/42042158 ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 286 713 грн та застосовані штрафні санкції у сумі 71 678,25 грн.

ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» оскаржило податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 № у адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України. Однак, рішенням ДФС України від 07.12.2018 скаргу позивача залишено без задоволення, а спірне рішення - без змін.

Позивач не погоджується із результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.06.2018 №, вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема у разі якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону №996-XIV).

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Приписами вказаного Положення передбачено, зокрема: господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2); первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (пункт 2.4).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Згідно матеріалів справи, серед основних видів діяльності ТОВ «МГТ БЛЕК СІ», у період, що перевірявся, відповідно до КВЕД, зазначені: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» (Покупець) укладено з ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» (Постачальник) укладено договори поставки від 18.06.2018 №МГТ-13/18 та від 22.06.2018 №МГТ-14/18 на умовах яких ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» зобов`язалося поставити і передати у власність, а ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» прийняти і оплатити пшеницю українського походження врожаю 2017 року. Умовою постави визначено - DAT (Поставка на термінал) ТОВ «Аскет Шилінг» м. Миколаїв, вул. Айвазовского, 13/8.

На підставі вказаних договорів ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» здійснило поставку пшениці 2-го, 3-го, 5-го, 6-го класів врожаю 2017 року для ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» згідно видаткових накладних від 18.06.2018 №11, від 23.06.2018 №18, від 24.06.2018 №19, 20, 21, 22, від 25.06.2018 №23, 25 на загальну суму 1 720 277,1 грн, у тому числі ПДВ - 286 712,84 грн.

ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» проведено оплату за вказаний товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Транспортування пшениці, придбаної ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» здійснювалось ТОВ "Анвік Фрай" на умовах "DAT-термінал", які передбачали пряме відправлення зернових на експорт, відповідно до товарно-транспортних накладних від 25.06.2018 №817723, від 23.06.2018 №405300, від 24.06.2018 №429253, від 24.06.2018 №429254, від 23.06.2018 №405284, від 22.06.2018 №817701, від 22.06.2018 №817702, від 23.06.2018 №429251, від 20.06.2018 №817703, від 23.06.2018 №403068, від 17.06.2018 №403064.

На підставі договору із ТОВ «МГТ БЛЕК СІ», ПАТ "Херсонський КХП" здійснював приймання та відправлення на експорт пшениці, придбаної позивачем у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ», що підтверджується відповідними актами, зокрема від 26.06.2018.

Придбана у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» пшениця реалізована ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» за зовнішньоекономічним договором від 22.06.2018 №180622/1 нерезиденту Mill Corp Grain Trading DMCC, що підтверджується вантажно-митними деклараціями від 17.06.2018 №1598, від 27.06.2018 №2184, від 27.06.2018 №1691.

ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» включено до складу податкового кредиту за червень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» на загальну суму ПДВ 286 712,84 грн, а також включено дану суму до бюджетного відшкодування з ПДВ, заявленого у податковій декларації від 18.07.2018 №.

Однак, у ході перевірки відповідач дійшов висновку про безпідставність включення ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» до складу податкового кредиту за червень 2018 року ПДВ у сумі 286 712,84 грн, сплаченого позивачем у вартості товару, придбаного у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» за результатом вказаних господарських операцій, які на думку відповідача здійснені без мети настання реальних наслідків.

В обґрунтування нереальності господарських відносин позивача із ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» відповідач зазначив, що згідно інформаційних систем контролюючих органів ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» не має ресурсів для вирощення пшениці, а згідно Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» придбавало пшеницю у ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП».

При цьому, у вказаних контрагентів ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» відсутні ресурси для здійснення задокументованої господарської діяльності, адже ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП» не мають ресурсів для вирощення пшениці та згідно Єдиного реєстру податкових накладних придбавали різноманітні товари, однак не пшеницю.

Також відповідно до наданих ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» товарно-транспортних накладних перевізником товару було ТОВ «Анвік Фрай».

Однак, за даними інформаційних систем контролюючих органів у ТОВ «Анвік Фрай» відсутня достатня кількість працівників та основні засоби (транспортні засоби), відповідно до поданих ТОВ «Анвік Фрай» податкових декларацій з ПДВ відсутнє придбання послуг без ПДВ, а згідно проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «Анвік Фрай» придбавало продукти харчування та не придбавало транспортні послуги, послуги оренди автотранспорту.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд зауважив, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд зазначає, що матеріали справи мітять копії первинних документів, обсяг та зміст яких підтверджує реальність вказаних господарських відносин, що не заперечується відповідачем. Такі документи не містять доказів наявності між позивачем та ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення податкового законодавства та отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №807/2332/15 норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

У постанові від 10.09.2019 справа №814/2412/17 Верховний Суд вказав, що без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі №811/2154/13 зауважив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Згідно постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №820/7293/13-а правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, на які посилається відповідач, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин, які є предметом дослідження у цій справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що висновки відповідача про відсутність у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» та його контрагентів ТОВ «АХМАТ-ТК», ТОВ «ФОРВАРД АКТИВ», ТОВ «ЗЕРО-ІКС», ТОВ «АЛЬЯНС-КОМ», ТОВ «ТРЕЙД ЮНИЛН», ТОВ «ВАРІАТОР ГРУП» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій між ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» та ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» фактично є припущеннями та не можуть слугувати беззаперечним свідченням нереальності таких операцій.

Суд зауважує, що операції з купівлі-продажу пшениці між ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» та ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» не потребують кваліфікованого персоналу та значної кількості працівників у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ». Водночас, між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ». В разі наявності у контролюючого органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо них.

Також суд враховує доводи позивача про те, що ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» також здійснювало закупівлю пшениці у ТОВ АГРОФІРМА «КОПЕНКУВАТЕ», ФГ «АЛЕКС-ЮГ», ФГ «ДІОНІС», С(Ф)Г «ШЕВЧЕНКО», ФГ «ГОРОВОГО В.В.», ТОВ «СГ «ІВАШКІВСЬКИЙ ІНКУБАТОР», ФГ «КОНС», ПП ВТФ «ЛАГУНА», ФГ «МОЗГОВИЙ», ПП «ПЕРЛИНА ТІКИЧА», що підтверджується відповідними первинними документами. Позивачем надано до суду докази наявності у вказаних підприємств посівних площ для вирощування пшениці.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару), встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Крім того, суд враховує, що реальність господарських операцій з поставки ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» протягом червня-серпня 2018 року пшениці для ТОВ «МГТ БЛЕК СІ», зокрема на підставі договорів на поставку зерна №МГТ-13/18 від 18.06.2018 та №МГТ-14/18 від 22.06.2018, а також наявність у ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» можливості здійснювати такі поставки, підтверджується також рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №640/3000/19, яке набрало законної сили 09.09.2020.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного у сукупності суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено реальність господарських операцій між ТОВ «МГТ БЛЕК СІ» та ТОВ «АФ «ХАРВЕСТ» за якими позивач сформував у червні 2018 року податковий кредит у сумі 286 713 грн та включив дану суму до складу бюджетного відшкодування ПДВ у податковій декларації з ПДВ від 18.07.2018 №.

Наведене свідчить про необґрунтованість висновків відповідача у цій частині, безпідставність зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 286 713 грн та застосування до штрафні санкції у сумі 71 678,25 грн згідно оскаржуваного рішення. Відповідно, наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.10.2018 №.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 21.12.2018 №1385, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 5 375,89 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МГТ БЛЕК СІ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 02.10.2018 №.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МГТ БЛЕК СІ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 375,89 грн (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МГТ БЛЕК СІ» (місцезнаходження юридичної особи: 01601, місто Київ, площа Спортивна, будинок 1, корпус А, 17-й поверх; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 42042158).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Суддя О.М. Чудак