Справа № 160/6205/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року Справа № 160/6205/20
05.06.2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просить застосувати арешт коштів на рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розрахункових рахунках: № НОМЕР_2 у АТ Райфайзен Банк Аваль у м. Києві, МФО 380805, валюта рахунку 980-українська гривня, дата відкриття 20.04.2010 року; № НОМЕР_3 у АТ Райфайзен Банк Аваль у м. Дніпро, МФО 305653, валюта рахунку 980-українська гривня, дата відкриття 20.05.2004 року; № НОМЕР_4 у АТ Райфайзен Банк Аваль у м. Дніпро, МФО 305653, валюта рахунку 980-українська гривня, дата відкриття 20.05.2004 року; № НОМЕР_5 у АТ А-Банк, МФО 307770, валюта рахунку 980-українська гривня, дата відкриття 03.12.2013 року; № НОМЕР_6 у АТ А-Банк, МФО 307770, валюта рахунку 980-українська гривня, дата відкриття 04.12.2013 року; № НОМЕР_7 у АТ Райфайзен Банк Аваль у м. Дніпро, МФО 305653, валюта рахунку 980-українська гривня.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виходу за юридичною особою ФОП ОСОБА_1 , останній відмовився отримати направлення на проведення документальної позапланової перевірки, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.10.2019 року № 933-П. У зв`язку із чим, складено акт "Про відмову від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки та у наданні документів " від 22.10.2019 року № 5616/04-36-33-06/ НОМЕР_1 , а також прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Таким чином, оскільки платник податків умисно ухиляється від проведення перевірки та фактично перешкоджає ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійсненню податкового контролю, позивач звернувся із зазначеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6205/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
На адресу місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було направлено копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі. Зазначене поштове відправлення повернулось до суду із зазначенням причини "за закінченням встановленого строку зберігання".
За визначенням пункту 12 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Отже, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду від 30.06.2020 року вважається належним чином врученою.
Відповідачем у строк встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження не було надано відзиву на позов.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.10.2019 року № 933-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » було призначено провести з 22.10.2020 року документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по дату державної реєстрації припинення, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по дату державної реєстрації припинення, тривалістю 5 робочих днів.
З метою проведення перевірки 21.10.2020 року було видано направлення на перевірку за №№746 та 745 головним державним ревізорам - інспекторам відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області Захаревич Вікторії Петрівні та Алексєєвій Анастасії Володимирівні.
22.10.2019 року головними державними ревізорами - інспекторами відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області було здійснено вихід на адресу реєстрації ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .
Під час виходу за юридичною адресою ФОП ОСОБА_1 відмовився отримати направлення на проведення документальної позапланової перевірки, про що складено акт № 5616/04-36-33-06/ НОМЕР_1 від 22.10.2019 року «Про відмову від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки та у наданні документів» в якому зазначено, що даний факт унеможливлює проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 у терміни, вказані у наказі Гу ДПС у Дніпропетровській області від 21.10.2019 року №933-П.
Зокрема, інспекторами складено акт від 22.10.2019 року 5680/04-36-33-06/ НОМЕР_1 ««Про відмову від підпису акту про неможливість вручення направлень на проведення планової документальної виїзної перевірки», яким встановлено факт відмови отримати направлення на проведення перевірки, про що складено акт № 5616/04-36-33-06/ НОМЕР_1 від 22.10.2019 року.
23.10.2019 року в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків відповідача.
Вважаючи, що наявні підстави для застосування арешту коштів на рахунках платника податків, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Податкового кодексу України.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
У відповідності до п.п 94.2.3 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.
Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.
Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.
Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з яким арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить органу державної податкової служби, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення податкового органу.
При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.
За вказаних обставин податковий орган вправі просити суд застосувати арешт коштів на рахунках платника податків у разі відмови платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Отже, предметом доказування у даній адміністративній справі є: наявність підстави для проведення перевірки відповідача, законність підстави перевірки та відмова відповідача від проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пункту 1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 78.1.7 пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Пунктом 78.4 цієї ж статті встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно з пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Пунктами 81.1 та 81.2 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, якщо платник податків вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, то він має захищати свої права, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.
Таким чином, платник податків зобов`язаний допустити працівників податкового органу до перевірки за умови пред`явлення ними: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
В даному випадку, в якості підстави для застосування арешту коштів, позивачем зазначено підпункт 94.2.3. статті 94 Податкового кодексу України, за яким арешт може бути застосовано, якщо з`ясується одна з таких підстав, зокрема платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
При цьому, судом встановлено, що складений інспекторами акт № 5616/04-36-33-06/ НОМЕР_1 від 22.10.2019 року «Про відмову від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки та у наданні документів», фіксує факт відмови від отримання направлення на перевірку, а не факт відмови у проведенні перевірки.
В свою чергу, акт від 22.10.2019 року 5680/04-36-33-06/ НОМЕР_1 про відмову від підпису акту про неможливість вручення направлень на проведення перевірки фіксує виключно відмову відповідача отримати направлення на проведення перевірки.
Враховуючи зазначене, позивачем не доведено наявність того факту, що платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Позивач не надав суду належних та допустимих доказів саме відмови відповідача від допуску працівників податкового органу до перевірки, я то акт про відмову у допуску до перевірки, яким би фіксувався саме факт недопуску або відмови у допуску до перевірки.
У актах від 22.10.2019 року 5616/04-36-33-06/ НОМЕР_1 та № 5680/04-36-33-06/ НОМЕР_1 не зазначено про відмову відповідача від допуску працівників податкового органу до перевірки, а зазначено про відмову від отримання направлень.
В даному випадку, відмова від отримання направлень не може вважатися не допуском до перевірки працівників податкового органу, оскільки акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки згідно п.81.1 ПК України. Суд вважає, що відмова підписати направлення на перевірку та відмова отримати направлення на перевірку є ідентичними за своїм юридичним змістом поняттями, які призводять до наслідків, які вказані у п.81.1 ПК України, тобто до права податкового органу розпочати перевірку платника податків.
За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів відмови відповідача у допуску працівників податкового органу до перевірки або у проведенні перевірки, у суду відсутні підстави для застосування арешту коштів на розрахункових рахунках відповідача.
Таким чином, позовні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17.09.2020 року.

Суддя С.І. Озерянська