Справа № 200/8539/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. Справа№200/8539/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову про видачу паспорта громадянина України за № 1402.25-1357/1402.25.1-20 від 07.07.2020 року Центрального районного відділу у м. Маріуполі Головного управління в Донецькій області у видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- зобов`язати Центральний районний відділ у м. Маріуполі Головного управління в Донецькій області видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.01.2020 року вона звернулась до Центрального РВ ГУ ДМС України з заявою про видачу паспорта громадянина України. Відповіддю Центрального районного відділу у м.Маріуполі Головного управління в Донецькій області за №1402.25-1357/1402.25.1-20 від 07.07.2020 року їй відмовлено у видачі паспорта громадянина України. Також, позивач зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 11.09.2019 року по справі №263/12898/19 встановлено факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, рішення набрало законної сили 15.10.2019 року.

Позивач вважає, що оскільки вона є рідною дочкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м.Маріуполі і є громадянкою України, вона має право реєструватись як громадянка України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим 23.05.2018, термін дії до 23.05.2023. 13.08.2019 до Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області ОСОБА_1 звернулась з заявою щодо видачі їй паспорта громадянина України в зв`язку з несвоєчасним отриманням після досягнення 16 років. 28.08.2019 Центральним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області було надано позивачу відповідь з роз`ясненням вимог Закону України «Про громадянство України». За результатом розгляду заяви позивача від 22.10.2019 року про встановлення громадянства України, ГУ ДМС в Донецькій області було відмовлено та 04.03.2020 року було надано письмове роз`яснення щодо вимог Закону України «Про громадянство України». Відповідач звертає увагу суду, що для встановлення належності до громадянства України особа має відповідати таким ознакам: проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991, бути або громадянином СРСР, або не мати іноземного громадянства. При цьому, позивач була документована паспортом громадянина Російської Федерації, тобто набула громадянство вказаної держави у добровільному порядку, приналежності до громадянства України не встановлювала. Із заявою встановленого зразка про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 до підрозділів ДМС України не зверталась, необхідні для цього документи не надавала.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про проведення судового засіданні, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту частини 4 статті 12 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частинами 5, 6 статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому, положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

Положеннями ст. 260 КАС України передбачене право відповідача на звернення до суду із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому за наслідками розгляду відповідного заперечення суд, з урахуванням конкретних обставин справи, наділений дискреційними повноваженнями з огляду на принцип диспозитивності на підставі рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia".

Частина 4 цієї ж статті закріплює спеціальне правило про процесуальні повноваження адміністративного суду залежно від обґрунтованості заперечень відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження:

залишити заяву відповідача без задоволення;

розглянути справу за правилами загального позовного провадження та зробити заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Крім того, відповідачем надано відзив на позовну заяву та матеріали справи позивача. Ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи категорію справи та характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення судового засідання.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Маріуполь Жовтневому районі м.Маріуполя, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області зроблено відповідний запис за №14 (поновлено) 01.07.1982 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданому 03.04.2000 року «Повторно»).

Зі свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (національність -українка), батько - ОСОБА_3 (національність-росіянин).

До матеріалів справи, позивачем надано копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 (матері) (серія НОМЕР_3 , виданий 24 грудня 1999 року) та довідку Виробничого підрозділу Маріупольського вагонного депо філія «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця», згідно якої ОСОБА_2 працювала у вагонному депо Жданов з 11.04.1984 року по 16.08.1995 року.

Згідно довідки Комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа I-III ступенів №7 Маріупольської міської ради Донецької області від 21.08.2019 року №132, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася в загальноосвітній школі I-III ступенів №7 міста Маріуполя Донецької області з 1 класу (1987 рік) по 9 клас (1995 рік). Згідно запису, адреса мешкання ОСОБА_1 на час навчання була: АДРЕСА_1 .

02.07.2020 року, позивач звернулась до Центрального РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України у Донецькій області з заявою про видачу паспорта громадянина України.

Листом від 07.07.2020 року №1402-25-1357/1402.25.1-20 Центральним районним відділом у місті Маріуполі Головного управління ДМС в Донецькій області, за результатом звернення позивача щодо документування її паспортом громадянина України, повідомлено про те, що на теперішній час вона має паспорт громадянки Російської Федераці, у зв`язку з чим, у неї є можливість набути громадянство України згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», однак їй необхідно на законних підставах перебувати на території України.

На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року, позивачем надано копію паспорта громадянина Російської Федерації на імя ОСОБА_1 НОМЕР_4 виданий 18.03.2004 року).

Відповідачем на підтвердження обставин, викладених у відзиві, було надано копію паспорта громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 23.05.2018 року, термін дії якого 23.05.2023 року.

Судом встановлено, що 13.08.2019 року позивач звернулась до Центрального РВ ГУ ДМС України в Донецькій області з заявою про видачу паспорта громадянина України в зв`язку з несвоєчасним отриманням після досягнення 16 років.

У листі від 28.08.2019 року №25-6529, Центральний РВ ГУ ДМС України в Донецькій області рекомендував позивачу звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту її реєстрації місця проживання.

22.10.2019 року до Головного управління міграційної служби в Донецькій області позивачем подана заява про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України».

10.01.2020 року позивачем до Центрального РВ ГУ ДМС України в Донецькій області надана заява про видачу паспорта громадянина України.

Листом від 08.02.2020 року Центральний РВ ГУ ДМС України в Донецькій області повідомив позивача про те, що для документування її паспортом громадянина України необхідно спочатку встановити її належність до громадянства України, що буде підтверджено видачею на її ім`я довідки про реєстрацію особи громадянином України. Також, зазначено, що заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України подаються особою на ім`я начальника головного управління міграційної служби.

19.02.2020 року позивачем до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області подана заява про видачу паспорта громадянина України.

24.02.2020 року Головне управління Державної міграційної служби України у Донецькій області листом №С-181/6/1401-20 щодо документування позивача паспортом громадянина України повідомив, що для отримання громадянства України, їй необхідно звернутися до Центрального РВ ГУ ДМС України в Донецькій області з клопотанням про набуття громадянства згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Також, зазначено, що п.24 Порядку (Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень) регламентується перелік документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

02.07.2020 року позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу паспорта громадянина України. До заяви було додано копію рішення суду, паспорт громадянина Російської Федерації, копію відповіді від 23.08.2019 №25-6510, копію відповіді від 28.08.2019 №25-6529, копію заяви про видачу паспорта (вх..№С-181/6/1401/2020 від 24.02.2020 року), копію відповіді на заяву (вх.№С-181/6/1401/2020 від 24.02.2020 року).

Листом від 07.07.2020 року (вих. №1402.25-1357/1402.25.1.20) Центральний районний відділ у місті Маріуполі Головного управління в Донецькій області на звернення позивача повідомив про те, що позивач на теперішній час має паспорт громадянина Російської Федерації, тому у неї є можливість набути громадянство України згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Однак, їй необхідно перебувати на законних підставах на території України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2019 року у справі №263/12898/19, яке набрало законної сили 15.10.2019 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 року.

Не погодившись з відмовою відповідача про видачу паспорта громадянина України від 07.07.2020 року, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (надалі - Закон № 2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

За положеннями п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство» документом, що підтверджує громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

В свою чергу, за приписами п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2019 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 року.

При цьому сторонами у справі також не заперечується, що ОСОБА_1 після проголошення незалежності України не було отримано паспорт громадянина України, тобто на момент виникнення спірних правовідносин у позивача відсутній документ, який підтверджував громадянство України ОСОБА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України,

Відповідно до п.п.10, 19 вказаного Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС.

Подання документів для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта здійснюється лише до територіального підрозділу ДМС, зокрема, у разі набуття особою громадянства України;

оформлення особі паспорта вперше після досягнення 18-річного віку без подання документів з фотозображенням особи, виданих уповноваженими органами, установами, організаціями;

оформлення паспорта вперше після досягнення 18-річного віку особі, яка надала рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

повернення на проживання в Україну особи, яка постійно проживала за кордоном.

За правилами п.20 Порядку № 302 документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою (далі - заявники) до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.

Особа, яка досягла 14-річного віку та місце проживання якої не зареєстровано, для оформлення паспорта вперше подає документи до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за місцем фактичного проживання в Україні.

Відповідно до п.7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто, до якої (заяви-анкети) вноситься інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, згідно вимог п.14 цього ж Порядку.

Пункт 16 Порядку № 302 надає ДМС право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта.

У разі відсутності в ДМС інформації про належність особи до громадянства України територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту належності особи до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до МЗС запитів щодо набуття особою громадянства України, перебування на постійному/тимчасовому консульському обліку (п. 18 Порядку № 302).

Згідно абз.1 п.24 Порядку №302 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Перелік документів, які подаються заявником для оформлення паспорту, зазначений в п.35 вказаного Порядку.

Абзацами 2, 3 пункту 24 Порядку №302 встановлено, що у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (п.38 Порядку № 302).

Відповідно до п. 42 Порядку № 302 стосовно осіб, які досягли 16-річного віку та місце проживання яких не зареєстровано, проводиться перевірка щодо оформлення на ім`я особи паспорта громадянина України зразка 1994 року за даними обліку територіального підрозділу ДМС за попереднім зареєстрованим місцем проживання особи, а за його відсутності - за фактичним місцем проживання законних представників особи. Якщо зазначені територіальні підрозділи ДМС розташовані в межах одного територіального органу ДМС, перевірка проводиться тільки за даними обліку такого територіального органу ДМС.

У разі оформлення паспорта особі, яка постійно проживала за кордоном та повернулася на проживання в Україну, територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту оформлення документів для виїзду на постійне проживання за кордон та в разі потреби надсилає запити до МЗС, закордонної дипломатичної установи з метою отримання інформації про таку особу, необхідної для її ідентифікації та зняття з постійного консульського обліку. До запиту додається заява особи в довільній формі про зняття з консульського обліку.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Відповідно до п.44 Поряду № 302 за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Пунктом 100 наведеного вище Порядку № 302 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) встановлені підстави для відмови в оформленні та видачі паспорта, а саме: територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови (абз.1 п.101 Порядку № 302).

Відповідно до п.п.115-117 Порядку № 302 рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі паспорта може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

ДМС, територіальний орган ДМС має право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС, і за наявності підстав зобов`язати його скасувати попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі паспорта і прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів.

Інформація про результати розгляду скарги доводиться до відома заявника в установлений законодавством строк.

Отже наведені норми Порядку № 302 свідчать, що існує певна процедура оформлення органами ДМС паспорта, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення.

При цьому за результатами перевірки повноти поданих заявником, законодавчо визначених, документів, відповідності їх оформлення вимогам законодавства під час їх прийняття від заявника, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, може відмовити в їх прийняті у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, про що заявник інформується із зазначенням підстав такої відмови (за бажанням заявника - в письмовому вигляді).

В такому випадку заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.

Подання ж особою документів і інформації, необхідних для оформлення і видачі паспорта, не в повному обсязі, відповідно до п.100 Порядку № 302, є підставою для прийняття територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС рішення про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке може бути оскаржено у встановленому порядку.

Таким чином, відмова в прийнятті документів (усно або в письмовому вигляді) і відмова в оформленні чи видачі паспорта (шляхом прийняття відповідного рішення) не є тотожними ані за їх підставами та формою, ані за наслідками.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 01 листопада 2019 року у справі №333/6481/16-а(2-а/333/21/17).

Вищенаведені обставини справи свідчать, що на заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта, подану 02.07.2020, відповідач надав відповідь листом від 07.07.2020 року (вих. №1402.25-1357/1402.25.1.20), в якому фактично роз`яснив заявнику (позивачу) відповідні положення законодавства України з рекомендацією вчинити певні дії для отримання паспорта України.

Отже, з огляду на зміст вказаного листа від 07.07.2020 року (вих. №1402.25-1357/1402.25.1.20) вбачається, що він за своєю суттю не є рішенням про відмову в оформленні та видачі паспорта ОСОБА_1 в розумінні п.100 Порядку № 302, тобто не є тим розпорядчим документом, з прийняттям якого виникають певні правові наслідки.

Крім того, стосовно суті викладених відповідачем у листі від 07.07.2020 року доводів суд зазначає наступне.

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону № 2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно частини 4 статті 1 Закону № 2235-III, заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Статтею 1 Закону № 2235-III визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Фактичні обставини даної справи свідчать, що позивач була документована паспортом РФ у 2004 році, тобто остання набула громадянство вказаної держави у добровільному порядку, наявність у позивача паспорту громадянина Російської Федерації надає їй статус «іноземця».

При цьому, суд зазначає, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VІ від 22 вересня 2011 року (далі іменується-Закон № 3773-VІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч.16 статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до приписів статті 17 Закону № 3773-VІ, іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1,2 статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

За наявними матеріалами справи, а саме відомостей інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН», позивач перетнула кордон через пропускний пункт «Юнакіївка» 28.06.2019 року.

Таким чином, строк законного перебування позивача на території України закінчився 27.09.2019 року.

Постанова Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" визначає процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України ( далі іменується -Порядок продовження строку перебування).

Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року (пункт 2 Порядку продовження строку перебування).

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС ( пункт 5 Порядку продовження строку перебування).

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 року (до закінчення строку їх дії); за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії); за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 року (до закінчення строку їх дії)( пункт 6 Порядку продовження строку перебування).

Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів( пункт 7 Порядку продовження строку перебування).

Доказів того, що позивачу продовжено строк перебування на території України матеріали справи не містять, що свідчить про те, що позивач на час звернення до відповідача з заявою про видачу паспорту 02.07.2020 року (на підставі якої було надано відповідь від 07.07.2020 року) дійсно перебуває на незаконних підставах.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Так, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства (частина перша статті 8 Закону № 2235-III).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-III іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України, відповідно до ЗУ «Про громадянство України» визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215(далі-Порядок).

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку №215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи;

Заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Пункт 4 Порядку кореспондує зі статтею 4 Закону України «Про громадянство» та визначає, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються:

особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Пунктом 10 розділу ІІ Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У відповідності до пункту 26 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Підпунктами «а» - «в» пункту 24 Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, -законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку з Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Згідно статті 90 розділ IV Порядку, територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 93 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи про оформлення набуття громадянства України, також одержує від відповідного органу реєстрації актів громадянського стану копію запису акта громадянського стану, який підтверджує, що новонароджену дитину знайдено на території України і батьки її невідомі.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Як вбачається з листа Центрального районного відділу у місті Маріуполі Головного управління в Донецькій області від 07.07.2020 року, позивач має паспорт громадянина Російської Федерації, тому у неї є можливість набути громадянство України згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство». Однак їй необхідно на законних підставах перебувати на території України.

Таким чином, відповідач не заперечує щодо наявності у позивача можливості набуття громадянства України, але для реалізації такої можливості повинна передувати певна процедура законних підстав для отримання паспорту громадянина України.

З огляду на викладене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування відмови Центрального районного відділу у м. Маріуполі Головного управління в Донецькій області про видачу паспорта громадянина України за № 1402.25-1357/1402.25.1-20 від 07.07.2020 року.

А тому, відповідно, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса мешкання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області (8, 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Фонтанна,73) про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 19 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова