Справа № 447/2957/20
Суддя: Друзюк М. М.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/56/20
Справа №447/2957/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

18.11.2020 року Миколаївський районний суд львівської області в складі:

головуючої судді Друзюк М.М.

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020 про накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

В адміністративному позові, зазначає, що на підставі постанови серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020 її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАп, а саме в тому, що вона 20.10.2020 о 12 год.13 хв. у місті Львові по вул. Стрийській, 270, керуючи транспортним засобом марки Мазда 6., реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинилась,чим створила перешкоду для пішоходів та порушила вимоги п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи. Позивач зазначає, що у постанові відповідач вказав місце вчинення адміністративного правопорушення та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - м.Львів, вул. Стрийська, 270, однак за вказаною адресою відсутній нерегульований пішохідний перехід, що підтверджується відповідними фотознімками та витягами з google.com/maps/place. Також, позивач зазначає, що на вул.. Стрийській, 260 у місті Львові дійсно знаходиться нерегульований пішохідний перехід, однак п. 18.1. ПДР України не містить вказівки давати дорогу пішоходам, які наближаються до нерегульованого пішохідного переходу , оскільки не всі пішоходи мають намір переходити дорогу. Відповідно до п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Позивач зазначає, що у постанові про накладення адміністративного стягнення інспектор поліції нечітко, суперечливо виклав суть адміністративного правопорушення, оскільки не зрозуміло кому було створено перешкоду, так як в постанові вказано, що водій не пропустив пішоходів , що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи.

Крім того, позивач вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови працівником поліції не дотримано вимог ст. 251 КУпАП та не надано жодних доказів порушення нею ПДР, в тому числі відео фіксації, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП.

Позивач у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що адміністративний позов підтримує, просить його задовольнити, справу просить розглянути без її участі.

Відповідач- представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судові засідання, які призначались на 05.11.2020, 12.11.202, 18.11.2020 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, від відповідача не поступив відзив на позов, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2020 інспектором батальйону 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Львівській області лейтенантом поліції Херовичем О.Р. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАМ № 3313365, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Мазда 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 20.10.2020 о 12год.13хв. в м.Львові по вул.Стрийська, 270, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР - водій т/з не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з змінами та доповненнями, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості вказаної постанови серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020, яка є предметом спору, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст.268 КУпАП.

Позивач в адміністративному позові зазначає, що місце вчинення адміністративного правопорушення на момент розгляду справи не встановлено, так як за місцем вчинення правопорушення, вказаного у постанові серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020, відсутній нерегульований пішохідний перехід, а сам факт вчинення правопорушення не доведений. Позивач також зазначає, що відповідач не надав жодних доказів вчинення ним правопорушення.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.77 КАС України відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, як то: відеозапису, фото-фіксації моменту вчинення правопорушення водієм транспортного засобу, пояснень свідків чи очевидців тощо, відсутні посилання на них і в оскаржуваній постанові серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020.

В матеріалах справи наявна лише оскаржувана постанова, яку неможливо визнати належним та допустимим доказом вчинення позивачем правопорушення. В даному випадку наявні лише доводи позивача, що ним не вчинено порушення Правил дорожнього руху, які відповідачем не спростовані.

Відповідачем не доведено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП України, в оскаржувані постанові такі відомості відсутні.

При цьому, слід зазначити, в оскаржуваній постанові серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020 відповідачем не наведено відомостей про те, що пішоходи перебували на нерегульованому пішохідному переході, до якого наближався позивач, керуючи транспортним засобом, а тому є незрозумілим яким пішоходам могла бути створена перешкода чи небезпека.

Також, викладаючи у зазначеній постанові положення п.18.1 ПДР, який, на думку відповідача, порушив позивач, відповідач також припустився неточностей, зазначивши, зокрема, що «водій т/з не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи», що не відповідає змісту п.18.1 ПДР, в якому зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 відповідачем у справі спростовані не були, він не скористався правом подання до суду письмових заперечень (відзиву) на позов, уповноважений представник не з`явився в судове засідання для надання пояснень у справі.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не довів правомірності прийняття оскарженого рішення, то суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 122, 247, 251, 268, 280, 287-289 КУпАП, ст.ст. 72-74, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3313365 від 20.10.2020, винесену інспектором УПП у Львівській області лейтенантом поліції Херовичем Остапом Романовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КпАП України.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн. закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Друзюк М. М.