Справа № 200/8822/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Справа№200/8822/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позов ОСОБА_1

до відповідача: Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області

про: зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення позивачу помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення позивачу помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.02.2020 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, відповідно до якого ним набуто право власності на нерухоме майно загальною площею 67,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 568600 грн. Позивач зазначає, що ним при укладанні договору купівлі - продажу згідно вимог п. 15-1 Постанови КМУ від 03.11.1998 року № 1740 «Про затвердження порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в суму 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року. Позивач зазначає, що згідно п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни, які купують нерухоме майно вперше, звільняються від сплати відповідного збору. Позивач вказує, що нерухоме майно ним було придбано позивачем вперше, у зв`язку з чим керуючись вимогами п. 9 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 15-1 Постанови КМУ № 1740 він 03.09.2020 року звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при укладанні договору купівлі - продажу нерухомого майна. Однак, відповідач листом від 08.09.2020 року № 0580-14-8/13164 відмовив йому у поверненні коштів на підставі відсутності у пакеті документів, що підтверджують факт придбання житла вперше. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем 1 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», п. 15-1 Постанови КМУ «Про порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» передбачено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбають житло, за винятком громадян, які придбають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбають житло вперше. Відповідач зазначає, що до компетенції Пенсійного фонду України не входить видача довідки про звільнення від сплати збору осіб, які придбають нерухоме майно вперше, а також в Україні відсутня інформаційна база з якої можна встановити чи вперше особа придбала нерухомість. Крім того, відповідач вказує, що документи, які були надані позивачем не містять відомостей, відносно того що житло було придбано вперше. Також, позивач посилається на те, що оскільки збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна було сплачено позивачем на рахунок державного бюджету казначейської служби, отже відповідач не є одержувачем та розпорядником цих коштів. З огляду на викладені обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог суду не надала.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого підтримав викладені у позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд дійшов висновку про розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 7-8).

З матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_2 (далі - продавець) та ОСОБА_1 (далі - покупець) укладено договір купівлі - продажу квартири від 06.02.2020 року, відповідно до якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність та сплачує обговорену договором суму за, належну продавцю на праві приватної власності, квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Під час укладення договору купівлі-продажу позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5686 грн. (1% вартості квартири), що підтверджується копією квитанції від 06 лютого 2020 року № 25200913 (а.с. 12).

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 03.09.2020 року, відповідно до якої просив повернути безпідставно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при укладанні договору купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі, вказаному в даній заяві та зазначеному у відповідній квитанції (а.с. 13-14).

Листом № 0580-14-8/13164 від 08.09.2020 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача про те, що згідно абз. 3 п. 9 ст. 1 Закону України № 400 від 26.06.1997 року «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нотаріальне посвідчення договорів купівлі - продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна. Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно та надання довідок щодо звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування громадян, які придбають житло вперше, не входить до компетенції ПФУ. Враховуючи означене, у разі надання документу, який підтверджує факт того, що житло придбано вперше, кошти будуть повернуті.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі по тексту - Порядок № 1740) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм слідує, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до абз.абз.1, 2 п.5 вказаного Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Між тим, згідно з додатком до постанови Кабінету міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

Згідно з абз.абз.5, 8 п.5 Порядку №787, подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з п. 10 Порядку № 787, заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що умовою повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів є воля самого платника, яка виражається у подачі заяви про таке повернення.

Відповідно до пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Як встановив суд, факт придбання позивачем квартири у власність за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №195.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи, відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 іншого нерухомого майна, ніж придбаної ним квартири за адресою: АДРЕСА_3 відсутні.

Отже, згідно зазначеного реєстру зареєстрованим на підставі договору купівлі-продажу за позивачем об`єктом нерухомого майна є лише квартира за адресою: АДРЕСА_3 , за придбання якої нею сплачено спірний пенсійний збір у розмірі 5686 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність можливості в органів Пенсійного фонду України встановити придбання житла конкретною особою вперше, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати у встановленому законом порядку запит на отримання такої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у даних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.04.2019 року у справі № 802/1566/17-а, від 04.04.2019 року у справі № 819/1553/17, від 02.04.2019 року у справ № 819/806/17, від 23.03.2019 року у справі № 819/830/17, від 30.01.2018 року у справі №819/1498/17, від 31.01.2018 року у справі №819/1667/17, від 14.02.2018 року у справі №826/23087/15, від 20.02.2018 року у справі №819/1730/17, від 20.03.2018 року у справі №819/1249/17, від 19.06.2018 року у справі №607/14722/16-а, від 21.08.2018 року у справі №819/963/17, від 10.09.2018 року у справі №819/1012/17, від 28.11.2018 року у справі №813/1126/17, від 13.12.2018 року у справі №813/969/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доказів, які б спростовували зазначене та підтверджували придбання позивачем нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем до суду не надано.

Отже, судом встановлено, що позивач 06.02.2020 року вперше придбав нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ) за договором купівлі-продажу, і при його нотаріальному посвідченні сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 5686 грн.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 5686 грн. під час укладання договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2020 року, а тому вказана сума коштів підлягає поверненню позивачу.

Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення позивачу помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення позивачу помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення позивачу помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року - задовольнити.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) сформувати та подати до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполь Донецької області подання про повернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 5686 грн. згідно квитанції № 25200913 від 06.02.2020 року

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) суму судових витрат у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 18 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська