Справа № 640/23959/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ № 640/23959/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа про ОСОБА_1 визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області, позивач) з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), у якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 18 вересня 2020 року у ВП № 61263797.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ПФУ у Київській області виконало рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/14980/18 в частині перерахунку пенсії, а виплата пенсії стягувачу відбуватиметься у порядку черговості, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. В зв`язку із цим, винесення постанови, на думку позивача, про накладення штрафу на позивача від 18 вересня 2020 року є протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно, вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_1 .

06 листопада 2020 року відповідачем подано до суду копію матеріалів виконавчого провадження № 61263797.

Від третьої особи письмових пояснень щодо змісту позовних вимог до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання представників усіх учасників справи, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

27 вересня 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071 ) задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області і щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 77% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року в розмірі 77% грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року, згідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з урахуванням висновків суду у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, враховуючи раніше проведені виплати; стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

На виконання вказаного рішення, 06 грудня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи № 826/14980/18.

14 лютого 2020 року, за заявою ОСОБА_1 , заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Магдою С.Г. (далі - державний виконавець), відкрито виконавче провадження № 61263797з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2019 року по справі № 826/14980/18.

18 вересня 2020 року держаним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення без поважних причин.

Незгода з вказаним рішенням, обумовило Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на звернення з даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частинами першою та другою ст. 65 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У той же час, ст. 75 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних вище норм чинного законодавства свідчить про те, що підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця від 14.02.2020 року відкрито виконавче провадження №61263797 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2019 року з примусового виконання рішення суду по справі 826/14980/18 від 27.09.2019 року в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року в розмірі 77% грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року, згідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з урахуванням висновків суду у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, враховуючи раніше проведені виплати.

Вказаною постановою боржнику (позивачу) надано строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копію вказаної постанови позивачем отримано 19.02.2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції за № 2947/5.

Таким чином, саме з 20.02.2020 року у позивача почався відлік на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів та одночасно останнього зобов`язано подати докази, що підтверджують таке виконання.

04 березня 2020 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист за № 1000-0802-5/14552, згідно якого останнього було повідомлено про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2019 року Головне управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2020 року. Розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 8870, 40 грн.

Сума доплати по перерахунку за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2020 року становить 62 303, 04 грн.

Поряд з цим, позивачем було звернуто увагу на те, що 22 серпня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649 (далі - Постанова № 649), якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Даною постановою встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

А тому, за вказаних вище обставин, сума доплати за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2020 року буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, визначеному Постановою №649 із сум, передбачених Державним бюджетом на виконання судових рішень, а саме: за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, сума у розмірі 21 236,04 грн. буде виплачена після прийняття відповідного рішення комісією Пенсійного фонду України, оскільки рішення взято на облік в окремому реєстрі відповідно до Постанови № 649.

18 вересня 2020 року держаним виконавцем, за невиконання рішення без поважних причин, притято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100, 00 грн., яка є предметом оскарження в даній справі.

Судом встановлено, що при прийнятті вказаної постанови, відповідач виходив з того, що ГУ ПФУ у Київській області станом не 18.09.2020 року рішення суду не виконано та поважних причин його невиконання останнім не наведено.

Беручи до уваги викладене, суд при вирішенні даної справи, виходить з наступного.

Як встановлено вище, підставою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

З позовної заяви позивач як на підставу поважності неможливості виконання рішення суду в повному обсязі, посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 (далі - Порядок № 649), визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено вказаний Порядок № 649, приписано, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Таким чином, виходячи з вказаних вище положень, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649.

Тобто, відповідно на положень Порядку №649 орган Пенсійного фонду України правонаступник (ГУ ПФУ у Київській області) - боржник за виконавчим листом № 826/14980/18 від 06.12.2019 року мав після проведення перерахунку пенсії та нарахування сум виплат відповідно до рішення суду направити відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія, після перевірки обґрунтованості розрахованої суми, прийняла б одне і визначених Порядком рішень.

При цьому, суд звертає увагу, що п. 2 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19 визнано протиправною та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

У той же час, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19 змінено. Пункт 2 резолютивної частити рішення викладено у наступній редакції: «Визнано протиправними та нечинними пункту 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Суд зазначає, що обставини скасування з 22 липня 2020 року в судовому порядку пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» не можуть бути враховані при прийнятті рішення щодо невиконання рішення суду, оскільки ці обставини не існували на час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду (виникнення спірних відносин).

Таким чином, Порядком №649 у період з 28.08.2018 (дата набрання чинності Постановою Уряду) по 22.07.2020 (дата прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі №640/5248/19, якою визнано нечинними п. 1 і 2 Постанови №649) було визначено спеціальну процедуру проведення погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, зокрема відповідні дії, які повинен вчинити боржник щодо виконання рішень судів певної категорії.

Як встановлено судом, листом від 04.03.2020 року № 1000-0802-5/14552 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило державного виконавця про виконання рішення суду по справі 826/14980/18 від 27.09.2019 року.

На підтвердження зазначених доводів позивачем було долучено розрахунок на доплату пенсії за пенсійною справою № ФК 74212 від 03.03.2020 року та копію розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № ФК 74212 за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року.

У той же час, матеріали справи не містять та ГУ ПФУ у Київській області не надано жодних документальних доказів, зі змісту яких можливо б було встановити факт подання позивачем (боржником) до комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійного фонду України відповідних документів, а також доказів прийняття комісією рішення про наявність підстав для виплати пенсіонеру коштів.

Також в тексті своєї позовної заяви ГУ ПФУ у Київській області не повідомило суд про вчинення описаних дій органом Пенсійного фонду України відповідно до Порядку №649.

Вказане свідчить про безпідставність посилання позивача на надання ним до органу державної виконавчої служби та до суду під час розгляду цієї судової справи належних документальних доказів про добровільне виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд вважає дії державного виконавця щодо винесення 18.09.2020 року постанови про накладення штрафу такими, що були вчинені у відповідності та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а саму постанову від 18.09.2020 року ВП №61263797 - правомірною.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову Міністерства оборони України повністю.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6,8, 9, 77, 243 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко