Справа № 640/18611/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ № 640/18611/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Київській області
провизнання протиправними та скасування рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області, відповідач), у якому просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.10.2019 року):

визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 року № Ф- на суму 8 448,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати Рішення № від 09.09.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 340,00грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.09.2019 року № на суму 340,00грн.;

визнати протиправним та скасувати Рішення від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1 689,60 грн.

визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2019 року № Ф-258727-50 на суму 8 231, 49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено вимоги сплату боргу з єдиного соціального внеску з доходів від адвокатської діяльності та рішення про накладення штрафних санкцій за не подання звітності позивачем, як особою що проводить незалежну професійну діяльність, з огляду на те, що позивач стоїть на обліку як фізична особа-підприємець, яка вже сплачує єдиний внесок.

Позивач зазначає, що відповідно до положень пункту 62 Податкового кодексу України що особа, взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, і наголошує на тому, що оскільки його адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, то доходи, отримані від здійснення такої діяльності, підлягають оподаткуванню згідно зі статтею 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа - підприємець. Крім того, позивач не погоджується з доводами відповідача про обов`язок подавати річні декларації в порядку передбаченому статтею 178 Податкового кодексу України, адже незалежна професійна діяльність позивача співпадає з діяльністю позивача, як фізичної особи - підприємця.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

31 березня 2019 року на виконання ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем надано відзив на адміністративний позов, яким проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що з аналізу норм податкового законодавства вбачається, що фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності - це не окремий вид платників єдиного внеску. Юридичне формулювання вказує на те, що особа одночасно здійснює як підприємницьку, так і незалежну професійну діяльність, а тому в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» така особа має одночасно виконувати обов`язки платника єдиного внеску як підприємця та обов`язки платника єдиного внеску як особи, що провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідач зазначає, що перевіркою встановлено факти неподання позивачем річних декларацій за 2016, 2017 роки та не сплата позивачем сум єдиного внеску під час провадження незалежної професійної діяльності, у зв`язку з чим у позивача сформувався податковий борг.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року допущено замінену відповідача у справі, а саме Головного управління ДФС у Київській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) (далі - ГУ ДПС у Київській області, відповідач).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2016 року позивача взято на облік в податкових органах як фізичну особу-підприємця, на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 18.08.2016 року та Витягом з реєстру платників єдиного податку від 01.12.2017 року № 755. Одним із видів діяльності є діяльність у сфері права.

30 серпня 2016 року позивачем також отримано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 5787/10.

Позивач стверджує, що за провадження адвокатської діяльності він сплачує єдиний податок, як фізична особа підприємець відповідно до спрощеної системи оподаткування.

22 квітня 2019 року під час візиту до Центру обслуговування платників, позивачу стало відомо про наявність Вимоги про сплату податкового боргу (недоїмки) від 08.01.2019 року № Ф-295864-50/2559 на суму 8690,66 грн.

З листа відповідача від 10.05.2019 року № 11698/Т/1-36-13-05 позивачу стало також відомо, що заборгованість із сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникла у зв`язку із перебуванням позивача на обліку як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність - адвокат» з 20.02.2018 року.

Податкова вимога про сплату податкового боргу (недоїмки) від 08.01.2019 року № Ф-295864-50/2559 на суму 8690,66 грн. була оскаржена позивачем до суду у справі № 640/14587/19.

14 травня 2019 року позивачем зупинено право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів серія АІ № 005933.

15 травня 2019 року позивачем на підставі власного рішення припинено підприємницьку діяльність фізичної особи- підприємця, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15.05.2019 року.

В подальшому позивачем подано документи для проведення аудиту та зняття з обліку в органах ДФС.

08 серпня 2019 року за результатами перевірки відповідачем складено Акт № 729/10-36-13-03/ НОМЕР_1 відповідно до якого за позивачем обліковується заборгованість по сплаті Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникла у зв`язку із перебуванням позивача на обліку як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність - адвокат на суму 8 231, 49 грн., та порушення позивачем податкового законодавства, а саме неподання, звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

09 вересня 2019 року відповідачем винесено рішення № від 09.09.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 340,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № на суму 340,00грн.

Також, 09 вересня 2019 року відповідачем винесено рішення від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму 1 689,60 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 року № Ф- на суму 8 448,00 грн.

В подальшому, позивач отримав Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2019 року № Ф-258727-50 на суму 8 231,49 грн. сформована у зв`язку із наявністю у позивача боргу по сплаті ЄСВ яка складається з недоїмки у сумі 1836,12 грн., штрафу у сумі 4270,09 грн., та пені у сумі 2125,28 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону № 2464 взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Частиною другою статті 5 Закону № 2464 взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженим наказом міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 року за № 1553/26330 (далі -Порядок № 1162).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 1162 положення порядку поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 1162 встановлено, що взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року (далі - Закон № 755).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 16 Закону № 2464 ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частинами 1 та 2 статті 20 Закону № 2464 встановлено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562 (далі - Положення № 10-1)

Так, згідно пункту розділу ІІІ Положення № 10-1 з метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно пункту 2 розділу ІІІ Положення № 10-1 облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464.

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511) (далі Порядок № 435).

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ( параграф 70).

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Як вбачається з матеріалів справи, спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Матеріалами справи також встановлено, що позивач з 18 серпня 2016 року перебуває на обліку в Білоцерківському управління ГУ ДФС у Київській області за № 89 як фізична особа-підприємець яка проводить діяльність у сфері права.

Крім того, податковим органом позивач також зареєстрований, як особа, що проводить незалежну професійну діяльність (адвокат) за № 5787/10.

Суд акцентує увагу, що Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу VI Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Як вбачається з матеріалів справи 30 серпня 2016 року позивачем отримано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 5787/10, разом з тим, заяви за формою № 1-ЄСВ для встановлення на облік позивач до контролюючого органу не подавав.

Натомість відповідач самостійно встановив позивачу, як фізичній особі - підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку що дії відповідача щодо самостійного встановлення позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності не узгоджуються з нормами Порядку № 1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску.

Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464-VI як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Оскільки позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд дійшов висновку, що відповідач не має встановлювати позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нараховувати на цій підставі єдиний внесок.

Аналогічна позиція встановлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у зразковій справі № 520/3939/19.

З матеріалів справи також вбачається, що оскаржувані рішення від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 340,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № на суму 340,00 грн., були винесені з підстав неподання позивачем звітності, як особи яка проводить незалежну професійну діяльність - адвокат.

Враховуючи зазначені вище правові норми та позицію Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку, що позивач не мав подавати додаткову звітність, як особа яка проводить незалежну професійну діяльність.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність підстав визнання протиправним та скасування рішення № від 09.09.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 340,00грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.09.2019 року № на суму 340,00грн., а також задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску відповідачем донараховано позивачу, як особі яка проводить незалежну професійну діяльність, суми несплаченого єдиного внеску у розмірі 8 448,00 грн, а також застосовано штрафні санкції на суму 1 689,60 грн.

На підставі зазначеного вище рішення відповідачем було винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 року № Ф- на суму 8 448,00 грн.

Водночас, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, суд також дійшов висновку, що оскільки позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Таким чином, з огляду на зазначене суд дійшов до переконання про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1 689,60 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 року № Ф- на суму 8 448,00 грн., а також задоволення позовних вимог в цій частині.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2019 року № Ф-258727-50 на суму 8 231,49 грн. сформована у зв`язку із наявністю у позивача боргу по сплаті ЄСВ яка складається з недоїмки у сумі 1836,12 грн., штрафу у сумі 4270,09 грн., та пені у сумі 2125,28 грн.

Відповідно до інформації з листа ГУ ДПС у Київській області від 08.10.2019 року № 4359/Авд/10-36-33-02 вбачається, що у інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 , за кодом бюджетної класифікації 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), в автоматичному режимі проведено нарахування єдиного внеску як ФОП, що проводить незалежну професійну діяльність:

19.01.2018 нараховано єдиний внесок за IV кв. 2017 року 2112,00 грн., фактично сплачено 10.01.18 - 2112,00 грн., переплата склала 319,00 грн., враховуючи залишок, станом на 01.01.2018;

19.04.2018 нараховано єдиний внесок за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., як ФОП та 1638,12 грн., як самозайнятій особі, зареєстрованій з 20.02.2018, фактично сплачено 2457,18 гривень. Сума недоїмки склала 1319,12 гривень;

19.07.2018 нараховано єдиний внесок за II квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., як ФОП та 2457,18 грн., як самозайнятій особі, фактично сплачено 2457,18 грн. Сума недоїмки склала 3776,30 гривень;

нараховано єдиний внесок за ІІІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., як ФОП та 2457,18 грн., як самозайнятій особі, фактично сплачено 2457,18 грн. Сума недоїмки склала 6233,48 гривень;

нараховано єдиний внесок за IV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., як ФОП та 2457,18 грн., як самозайнятій особі, фактично сплачено 2457,18 гривень. Сума недоїмки , станом на 31.01.2019 року склала 8690,66 гривень;

19.04.2019 нараховано єдиний внесок за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн., сума недоїмки склала 8690,66 грн.,

22.05.2019 нараховано 1836,12 грн., як самозайнятій особі за квітень- травень 2019 року, сплачено у травні 12362,90 грн., борг станом на 30.06.2019 року відсутній;

19.07.2019 року нараховано 1836,12 грн., як ФОП за квітень-травень 2019 року, крім того, за несвоєчасну сплату єдиного внеску винесено Рішення від 17.07.2019 року та застосовано штрафні санкції та пеню.

Відповідно до інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 за кодом 71040000, станом на 31.08.2019 року, обліковується борг (недоїмка) по єдиному внеску у сумі 6106,21 грн. та пеня 2125,28 гривень.

З огляду на зазначене вбачається, що вимога від 05.09.2019 року № Ф-258727-50 на суму 8 231,49 грн. сформована на підстав рішення ДФС у Київській області від 17.07.2019 року, яке оскаржене до суду у справі № 640/14587/19, водночас на дату розгляду винесення рішення у даній адміністративній справі, не скасоване судом та є чинним.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені вище факти, суд дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2019 року № Ф-258727-50 на суму 8 231, 49 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання у задоволені позовних вимог частково.

Відповідно до положень частини 1 та частини 3статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3842,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26-973319/С від 26.09.2019 року на суму 3073,60 грн. та платіжним дорученням № 266910009 від 09.10.2019 року на суму 768,40 грн., що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області підлягає сплачений позивачем судовий збір у сумі 3842,00 грн.

Водночас, 04 листопада 2019 року 04 листопада 2019 року позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 346,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами 1 - 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 6-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 укладено Договір про надання правової допомоги № 29/07.

Відповідно до пункту 4.3. даного договору визначено, що розмір гонорару адвокату за годину роботи становить 40% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня року, в якому надавалась правова допомога, що відповідно до Додатку № 1 до договору становить 1669,20 грн.

Відповідно до Акту виконаних робіт № 1 від 01.11.2019 року розмір гонорару адвоката ОСОБА_2 склав 8 346, 00 грн., оплата позивачем якого підтверджується квитанцією від 01.11.2019 року № 122В491978.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. за №5076-VI , гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Крім того, жодних обґрунтованих клопотань щодо зменшення суми витрат на правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання щодо наявності підстав для задоволення клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 346,00 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 року № Ф- на суму 8 448,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення № від 09.09.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 340,00грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.09.2019 року № на суму 340,00грн.

5. Визнати протиправним та скасувати Рішення від 09.09.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1 689,60 грн

6. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5) судовий збір у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5) витрати на правову допомогу у розмірі 8 346 (вісім тисяч триста сорок шість) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.М. Погрібніченко