Справа № 580/3509/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року справа № 580/3509/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Черкаській області (далі - позивач) з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій просило:

- стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 8370,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має непогашений податковий борг перед бюджетом в сумі 8370,40 грн. який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб.

Ухвалою від 17.09.2020р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк як і станом на дату прийняття рішення у даній справі відповідачем відзив до суду не подано.

Відповідно до відомостей наданих Виконавчим комітетом Гудзівської сільської ради листом від 10.09.2020р. №02.11.-131, на запит суду, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець - 14.04.2017р. Адреса реєстрації: 20225, Черкаська область, Звенигородський р-н, село Гудзівка. 16.07.2019р. до Реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача як фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення.

Судова кореспонденція, направлена судом за вказаною адресою, повернута до суду у зв`язку із неврученням (довідка Укрпошти - за закінченням терміну зберігання).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 8370,40 грн., по єдиному податку з фізичних осіб, що виник згідно:

- заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №2464 від 21.04.2017 року термін сплати 20.04.2018 - 20.12.2018, за 9 місяців з щомісячним платежем 744,60 грн., термін сплати 20.01.2019 - 20.02.2019 за 2 місяці з щомісячним платежем 834,60 грн., на загальну суму 8370,60 грн.

Відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податків, станом на 31.12.2019р. заборгованість відповідача перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб, з урахуванням переплати станом на 20.04.2018р. у розмірі 0,20 грн., складає 8370,40 грн.

Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду вказана заборгованість у розмірі 8370,40 грн. є непогашеною.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Пунктом 291.4. ст.291 ПКУ визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на певні групи платників єдиного податку.

У відповідності до п. 293.1 ст. 293 ПК України передбачено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Станом на 01.01.2018 року мінімальна заробітна плата становила -3723,00 грн., станом на 01.01.2019 року - 4173,00 грн.

Згідно поданої відповідачем заяви №2464 від 14.04.2017 року, відповідач вказав 2 групу платника єдиного податку та ставку 20 % до розміру мінімальної заробітної плати, в зв`язку із чим щомісячний платіж з єдиного податку у 2018 році становить - 744,60 грн. (3723 х20%), у 2019 році - 834,60 грн. (4173x 20%).

У відповідності до п. 295,1. ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до пп.65.10.8 п. 65.10 ст.65 ПК України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Пунктом 57.3. Податкового кодексу передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.3 вказаної статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно до п.42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, у відповідності до зазначених положень ПК України, документи вважаються належним чином врученими платнику податків і у тому разі коли вони не вручені у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням платника податків за умови якщо вони направлені за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання, ГУ ДФС у Черкаській області сформована податкова вимога форми "Ф" №43911-17 від 17.07.2018р. на загальну суму 2233,60 грн., за кодом бюджетної класифікації - 18050400).

Як вбачається судом із матеріалів справи, ГУ ДФС у Черкаській області було направлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" №43911-17 від 17.07.2018р. за адресою реєстрації про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (наявні в матеріалах справи).

Відомості щодо оскарження відповідачем у судовому порядку вказаної податкової вимоги відсутні, доказів щодо оскарження вимоги суду надано не було. Таким чином, суд доходить висновку щодо узгодженості заборгованості, визначених відповідачем податковою вимогою що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, та не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 102.4 ст.102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Суд зазначає, що оскільки спірні правовідносини щодо визначення розміру нарахування грошового зобов`язання та його стягнення регулюються Податковим кодексом України як нормативно-правовим актом спеціальної дії, то його положення застосовуються і в частині строків звернення до суду. Право на стягнення податкового боргу позивачем встановлено ПК України протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, який виник на підставі податкових-повідомлень рішень та став узгодженим у зв`язку з їх не оскарженням.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 8370,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 229, 242-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг на користь бюджету в сумі 8370 (вісім тисяч триста сімдесят) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко