Справа № 440/5900/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
09 листопада 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/5900/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
16.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій після дня звільнення ОСОБА_1 ;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 727 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 29.09.2019 по 25.09.2020 включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення позивача за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 583 781 грн.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Вивчивши матеріали адміністративного позову, дослідивши зміст позовних вимог та підстави позову, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити, з огляду на таке.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує, зокрема, протиправні дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій після дня звільнення ОСОБА_1 .
Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до того самого відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд зазначає, що аналогічна за змістом позовна вимога міститься у позовній заяві, поданій позивачем 21.12.2019 у справі №440/5060/19 та є предметом спору у цій справі. Вказані справи мають ідентичний суб`єктний склад, один і той же предмет та ці позови заявлені з тих самих підстав про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у день звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
За результатами судового розгляду справи №440/5060/19 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 27.08.2018; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 27.08.2018.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 11.09.2020.
За приписами пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
З огляду на те, що в частині заявленої позовної вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій після дня звільнення ОСОБА_1 вже ухвалено рішення по суті цієї позовної вимоги; це судове рішення набрало законної сили, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у цій частині необхідно відмовити.
У даній справі позивач просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заробіток за 727 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 29.09.2019 по 25.09.2020 включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення позивача за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 583 781 грн.
Згідно зі частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно зі частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, викладених в ній обставин та доданих матеріалів, позивач просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні. Водночас вимоги щодо вирішення публічно-правового спору, які підлягають розгляду адміністративним судом - відсутні.
Відтак, оскільки вказаний спір виник щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні не в поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А отже, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Окремо суд зауважує, що відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.
Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 Кодексу законів про працю України.
Аналогічний правовий висновок підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Виходячи зі системного аналізу норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку наявний приватно-правовий спір, порядок вирішення якого визначений положеннями Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
У пункті 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Підсумовуючи наведене й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Отже, Полтавський окружний адміністративний суд не є судом, який "встановлений законом" при розгляді даної адміністративної справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки спір між сторонами за своєю правовою природою не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній адміністративній справі.
Одночасно суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.
Суд також роз`яснює позивачу, що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
На підставі викладеного, керуючись статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII.

Суддя І.С. Шевяков