Справа № 620/2482/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/2482/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника відповідача Карася А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат,

У С Т А Н О В И В:

Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут (далі також - Інститут, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому закладі у сумі 201168,07 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до приписів ч. 10 ст. 25 Закону України № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. У даному випадку відповідачем достроково розірвано контракт за академічну неуспішність, однак у добровільному порядку сума витрат в сумі 201168,07 грн. інституту не відшкодована. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану суму в судовому порядку.

13.08.2020 ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються вимоги. Одночасно з відзивом представником відповідача подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

02.08.2020 ухвалою суду клопотання представника відповідача залишено без розгляду, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

23.09.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій доводи представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду вважає безпідставними, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» процесуальні строки звернення до суду були продовжені, а отже, позивачем не пропущені.

12.10.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 04.11.2020.

Ухвалою суду від 04.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 11.11.2020.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з доводів, викладених у відзиві та наголосив, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Суд, вирішуючи питання щодо строку звернення до суду, враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як видно з матеріалів справи, наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по стройовій частині) від 17.01.2020 №12 ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту за академічну неуспішність ( а.с.14).

15.01.2020 відповідач у гарантійному листі зобов`язався у добровільному порядку протягом лютого 2020 по березень 2020 відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації (а.с.42).

Отже, строк для добровільного погашення позивачем витрат закінчився 31.03.2020.

07.07.2020 набрав чинності Закон України №731-ІХ від 18.06.2020, відповідно до п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З наведених норм слідує, що у період з 02.04.2020 до 06.08.2020 строки звернення до суду були продовжені на дію карантину, а отже у цей період строк звернення до суду з даним позовом у позивача був зупинений.

Позивачем направлений позов до Чернігівського окружного адміністративного суду 01.07.2020, про що свідчить відбиток штампу на конверті відправлення (а.с. 32), тобто у встановлений процесуальним законом строк.

На підставі викладеного, доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, є безпідставними, тому суд відхиляє.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

25.07.2018 між Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, який набув чинності з дня його укладання.

Відповідно до умов зазначеного Контракту, відповідач навчався на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався продовжити подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. У разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання).

27.08.2018 на підставі наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по стройовій частині) № 171 солдата ОСОБА_1 зараховано курсантом 28 курсу та з 27.08.2018 зараховано на всі види забезпечення (а.с.13).

Відповідно до наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по стройовій частині) від 17.01.2020 №12, ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту за академічну неуспішність ( а.с.14).

Відповідно до розрахунку від 17.01.2020 загальна сума витрат, визначених до відшкодування, становить 201168,07 грн, у тому числі:

- грошове забезпечення з нарахуваннями - 200346,96 грн,

- медичне забезпечення - 821,74 грн (а.с. 23).

Як вже встановив суд, 15.01.2020 відповідачем складено гарантійний лист про зобов`язання у добровільному порядку протягом лютого 2020 по березень 2020 року сплатити витрати, пов`язані з його утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації (а.с.42).

Однак у встановлений строк витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідач не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-XII).

За приписами частин третьої, п`ятої статті 25 Закону України № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 вказаного Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 вказаного Закону.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону України № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є","3", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 вказаного Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

У свою чергу пунктом 1 Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість курсанти відшкодовують навчальному закладу витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, розрахунок яких здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Факт нарахування відповідачу грошового забезпечення за період навчання підтверджується розрахунком фактичних витрат, на грошове забезпечення за період з 27.08.2018 №171 по 17.01.2020 №12 в сумі 200346,96 грн (а.с.24).

Згідно з пунктом 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Факт витрат за медичне забезпечення підтверджується розрахунком за період з 27.08.2018 №171 по 17.01.2020 №12 в сумі 821,74 грн (а.с.29).

Враховуючи викладене, суд встановив, що позивач надав всі належні докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Інституті.

Відповідач у свою чергу в гарантійному листі від 15.01.2020 зобов`язався відшкодувати вказані витрати у добровільному порядку, однак на час розгляду справи відповідні докази суду не надав.

Пунктами 7-8 Порядку № 964 визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Посилання представника відповідача у відзиві на порушення умов Контракту, протиправність наказів від 17.01.2020 № 12, № 4 суд відхиляє, оскільки останні не є предметом спору.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є правомірними та такими, що підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням в Військовому інституті у сумі 201168,07 грн.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Проте такі витрати відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут 201168,07 грн (двісті одну тисячу сто шістдесят вісім грн) 07 коп. витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут вул.Московська, 45/1,м.Київ,01011, .

Відповідач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2020 року.

Суддя І.І. Соломко