Справа № 420/1722/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1722/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицький О.І.,

суддів Семенюка Г.В. , Домусчі С.Д.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 420/1722/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 14 серпня 2020 року по справі № 420/1722/20 позовну заяву ОСОБА_1 до голови Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачці.

На зазначене судове рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.09.2020 зазначену апеляційну скаргу залишив без руху у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір (державне мито) за подачу апеляційної скарги.

15.10.2020 на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , у якій вона просила поновити принцип рівності на надати додатковий час для надання доказів щодо не можливості сплати судового збору, фактично просила звільнити її від сплати судового збору.

19.10.2020 П`ятий апеляційний адміністративний ухвалою клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнив частково.

Звільнив ОСОБА_1 від суми судового збору у розмірі 80 % (1 681,60 грн).

Повторно апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині сплати судового збору у розмірі 20 % (420,40 грн) залишив без руху.

Надав апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснив ОСОБА_1 , що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до статті 169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

На виконання ухвали від 19.10.2020 апелянт 05.11.2020 надала до суду заяву, у якій просила: 1. Звільнити її від сплати судового збору;

2. Розглянути справу лише за умови звільнення її від сплати судового збору;

3. Надати додатковий час для усунення недоліків за умов звільнення від сплати судового збору.

4. Відтермінувати розгляд апеляційної скарги до призначення Голови ООДА.

Також в обґрунтування вказаної заяви апелянтом зазначено, що вона позбавлена можливості через дії ГУ ПФУ в Одеській області надати довідку за 2019 рік про розмір пенсії.

Натомість, до вказаної заяви додано лист ГУ ПФУ в Одеській Області б/н, у якому надається інформація щодо виплат пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2020 по 31.10.2020.

Надаючи оцінку вказаній заяві слід виходити з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

"Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв`язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права"" № 12-рп/2013 від 28.11.2013 року, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору. Вимога про помірність судового збору означає, перш за все, те, що майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, закон має встановлювати можливості щодо скорочення або скасування судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Саме з цих підстав підлягає встановленню термін майновий стан.

Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

З зазначених норм можна зробити висновок, що під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов`язків.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Вказані обставини є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом".

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Доказами рівня майнового стану фізичної або юридичної особи можуть бути наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що лист ГУ ПФУ в Одеській Області б/н, у якому надається інформація щодо виплат пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2020 по 31.10.2020 не може бути доказом того, що майновий стан апелянта перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору, оскільки у ньому зазначено лише інформацію щодо нарахування та виплати пенсії з липня по жовтень 2020 року.

Лист про нарахування пенсії за період з 01.07.2020 по 31.10.2020 не є документом, який відображає дохід, отриманий особою за попередній календарний рік, або відсутність такого.

До того ж П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.10.2020 зменшив тягар судових витрат для ОСОБА_1 до 420,40 грн.

При вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору апеляційний суд враховує також і те, що не є предметом позову у даній справі захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , що відповідно пункту третього частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" може слугувати звільненню від сплати судового збору.

Колегія суддів встановила, що наданих апелянтом доказів недостатньо для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік) і таке питання не може бути розглянуте тільки на підставі листа про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2020 по 31.10.2020, оскільки апелянт не надала доказів, які підтверджували б розмір її доходів за 2019 календарний рік.

Враховуючи розумність процесуальних строків та те, що інші вимоги заяви є похідними від вимоги про звільнення від сплати судового збору, суд вважає, що вони також не належать до задоволення.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно розписки ОСОБА_1 отримала копію ухвали про повторне залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору у розмірі 20 % (420,40 грн) від 19.10.2020 - 29.10.2020 (а.с.37).

Згідно з частиною 4 статті 169 та частиною 2 статті 298 КАС України апеляційна скарга повертається особі, що її подала якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.

ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020, а тому є підстави для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ч. 4 ст.169 та ч.2 ст.298 КАС України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 420/1722/20 повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Суддя-доповідач Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.