Справа № 280/2382/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 листопада 2020 року Справа № 280/2382/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (69106, м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 2, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2020 року Комунальна установа «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради (далі по тексту - позивач) звернулася засобами поштового зв`язку до Запорізького окружного адміністративного суду, із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 17 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 10.04.2020 позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів з дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №280/2382/20 та призначено підготовче судове засідання на 20.05.2020 року.

Ухвалою суду від 20.05.2020 підготовче засідання по справі відкладено та призначено наступне підготовче засідання на 16 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 16.07.2020 підготовче засідання по справі відкладено та призначено наступне підготовче засідання на 05 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 05.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 10.11.2020 допущено заміну позивача: Комунальної установи «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради його правонаступником Комунальним некомерційним підприємством «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем прийнято рішення від 17 лютого 2020 року № , яким до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 287544,70 гривень «за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску». Оскільки єдиний внесок за перевіряємий період нараховувався та сплачувався своєчасно і в повному обсязі, то вважає, що відсутній факт порушення порядку нарахування єдиного внеску. Зазначає, що контролюючий орган не донараховував єдиний внесок, а натомість навпаки встановив в акті перевірки своєчасність та повноту його нарахування. Що ж до несвоєчасного подання звітності за деякі місяці, то це не означає та не свідчить, що платник не нарахував та не сплатив єдиних внесків разом із виплатою заробітної плати. Більше того, за несвоєчасне подання звітності за перевіряємий період на позивача вже була накладена штрафна санкція, яка була сплачена, а тому оскаржуване рішення становить собою притягнення до подвійної відповідальності. Зазначає також, що судом закрито справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.165-1 КУпАП, відносно голови комісії з припинення позивача, а відтак суд в іншій справі вже встановив відсутність порушення порядку нарахування та сплати позивачем єдиного внеску. Відтак, оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій на загальну суму 287544,70 грн. вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов (від 12.05.2020 № 395/08-01-08-02). На обґрунтування відзиву вказано, що документальною позаплановою виїзною перевіркою було встановлено несвоєчасне подання та відображення (нарахування) суми нарахованого єдиного внеску за певні місяці. Відповідач вказує, що саме заповнення та подання страхувальником таблиць Звіту і є нарахуванням єдиного внеску. Подання своєчасно Звітів, на думку відповідача, і є нарахуванням єдиного внеску. Вказував про те, що рішення у справі № 335/1899/20 на момент подання відзиву ще оскаржувалося в апеляційному порядку. На думку відповідача, правовий висновок Верховного Суду у справі № 808/273/17 не може бути застосований в даній справі через те, що він стосується іншого акту перевірки. Вказує на те, що штрафні санкції за донарахування єдиного внеску та за несвоєчасне подання звітності є санкціями за різні правопорушення. У задоволенні позову просить відмовити.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив (від 20.05.2020), в якій позивач зазначає, що нарахування єдиного внеску і подача звітності є різними за своїм змістом обов`язками, адже спочатку єдиний внесок нараховується, потім сплачується і лише потім подається звітність. За змістом ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI, якщо єдиний внесок своєчасно сплачений, то це означає, що і нарахований він теж своєчасно. В свою чергу, звіт є документом, який не породжує нарахування єдиного внеску, а лише відображає нарахування єдиного внеску у минулому. Оскільки єдиний внесок позивач нараховував повністю і своєчасно, що підтверджується як самим актом перевірки, так і платіжними дорученнями і виписками банку, то підстави для застосування штрафних санкцій відсутні. Наполягає на тому, що спірна штрафна санкція застосована із порушенням принципу заборони подвійної відповідальності, а також без урахування правового висновку Верховного Суду у справі № 808/273/17. Просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд зазначає наступне.

Встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради є правонаступником Комунальної установи «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується рішеннями Запорізької обласної ради від 24.10.2019 № 16, від 04.03.2020 № 13, а також інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У 10.01.2020 по 23.01.2020 відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку Комунальної установи «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.01.2016 по 15.01.2020, валютного законодавства за період з 10.01.2016 по 15.01.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.01.2016 по 15.01.2020.

За результатами перевірки 30.01.2020 було складено акт № 33/08-01-05-03/05499174. У вказаному акті перевірки, а саме в пункті 3.1.4.1.3.3.1 акту перевірки «Нарахування єдиного внеску» (сторінки 13-15), зазначено про «несвочасне ... відображення (нарахування) суми нарахованого єдиного внеску» за червень 2016 року, травень 2017 року, липень 2017 року, листопад 2017 року, січень 2018 року, квітень 2019 року, червень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року.

17.02.2020 заступником начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області Філімоновим П.П. було прийнято рішення «про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» № , яким до Комунальної установи «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради було застосовано штрафні санкції в розмірі 287544,70 гривень.

24.02.2020 Комунальна установа «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради засобами поштового зв`язку звернулася зі скаргою до Державної податкової служби України на вищевказане рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 27.03.2020, отриманим Комунальною установою «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради 01.04.2020, скарга на рішення від 17.02.2020 № була залишена без задоволення, а рішення від 17.02.2020 № залишене без змін.

Не погодившись з рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач 06.04.2020 звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши спірні правові відносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). (...) Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Буквальне тлумачення норми ч.8 ст.9 вищевказаного закону (зокрема, словосполучення «сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок») дозволяє дійти висновку, що нарахування єдиного внеску передує його сплаті. Таким чином, єдиний внесок сплачується лише тоді, коли він вже є нарахований. Отже, якщо єдиний внесок оплачений, то це означає, що на момент оплати він вже був нарахованим. Таким чином, своєчасна оплата єдиного внеску означає, що і нараховано його теж було своєчасно.

Така правова позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 березня 2018 року у справі № 808/273/17. У вказаній постанові Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що несвоєчасно подавши Звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2015 року та за червень 2016 року, позивач своєчасно сплачував разом з нарахуванням та виплатою заробітної плати найманим працівникам суми єдиного внеску за ці періоди. На цій підставі Верховний Суд залишив без змін судові рішення, якими було скасовано рішення державної податкової інспекції про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Таким чином, Верховним Судом розмежовано поняття нарахування єдиного внеску та звітування стосовно вже нарахованого єдиного внеску.

Посилання відповідача на те, що зазначений вище правовий висновок Верховного Суду не підлягає застосуванню, суд відхиляє з огляду на подібність обставин справи № 808/273/17 і даної справи, оскільки в обох справах оскаржується рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій з формулюванням «за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску», і предметом спору була правильність чи неправильність кваліфікації несвоєчасного подання звітності як порушення порядку нарахування єдиного внеску. Тому, з огляду на подібність обставин обох справ, суд вважає за необхідне застосувати вищевказаний правовий висновок Верховного Суду в даній справі.

На підтвердження того, що Комунальною установою «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради єдиний внесок за вказані в акті та розрахунку штрафних санкцій місяці було нараховано та сплачено своєчасно, позивач надав суду документи, що підтверджують своєчасність нарахування та сплати єдиного внеску, а саме копії платіжних доручень та банківських виписок. Дослідивши зміст цих доказів, суд приходить до висновку, що Комунальною установою «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради було дотримано вимог законодавства, зокрема п.1 ч.2 ст.6, ч.2, ч.5 ст.8, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування», а сам єдиний внесок нараховувався та сплачувався своєчасно, в повному обсязі та в строки, визначені законом.

Що стосується тверджень відповідача про донарахування єдиного внеску, то з цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в акті перевірки, на сторінках 14-15, міститься таблиця, за якою відповідач перевіряв правильність нарахування єдиного внеску. Згідно з таблицею (стовпчики 2, 3, 4), суми єдиного внеску за даними звітів у всіх періодах дорівнюють сумам єдиного внеску за даними перевірки. Відхилення по всіх періодах становить «0,00». Що, в свою чергу, свідчить про правильність нарахування єдиного внеску. З цих підстав, доводи відповідача про те, що Комунальній установі «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради було донараховано єдиний внесок, спростовуються змістом самого акту перевірки. Отже, за перевіряємий період платник нараховував єдиний внесок правильно. Будь-які донарахування єдиного внеску за перевіряємий період були відсутні (доказів протилежного в матеріалах справи немає).

Доводи відповідача про те, що саме заповнення та подання страхувальником таблиць Звіту і є нарахуванням єдиного внеску, суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 1 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, передбачено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. Отже, зі змісту вказаного нормативно-правового акта вбачається, що нарахування (обчислення) єдиного внеску відбувається ще до подання звіту (а саме до оплати єдиного внеску), а не в момент його подання.

Відповідач не спростував змісту наданих позивачем доказів (платіжних доручень, банківських виписок), які підтверджують те, що позивач нарахував і сплачував єдиний внесок за перевіряємий період своєчасно і повністю. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскаржувана штрафна санкція становить собою подвійне притягнення до відповідальності за несвоєчасне подання звітності, оскільки за несвоєчасне подання звітності до позивача вже було застосовано штрафну санкцію іншим рішенням № від 17.02.2020, яким до позивача було застосовано штраф у розмірі 6120,00 гривень (який позивач сплатив у повному обсязі). В свою чергу, рішення про застосування штрафних санкцій, яке є предметом оскарження в даній справі, відповідач обґрунтовує тими самими доводами, якими обґрунтовував рішення № від 17.02.2020, а саме несвоєчасним поданням тієї самої звітності за той самий період (помилково трактуючи несвоєчасне подання звітності як донарахування єдиного внеску). Водночас, повторне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення суперечить ст.61 Конституції України.

Суд також враховує, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 16.03.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі № 335/1899/20, позов ОСОБА_1 , яка на той час займала посаду голови комісії з припинення Комунальної установи «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради, було задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 3 від 21.02.2020, винесену ГУ ДПС у Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.165-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрито. Ухвалою Верховного Суду від 01.07.2020 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 16 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року.

У зазначеній адміністративній справі суди встановили, що за перевірений період часу Комунальною установою «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахований та сплачений своєчасно, в строки, визначені чинним законодавством, що підтверджено відповідними копіями платіжних доручень та виписок по рахунку, донарахування установі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування податковим органом не здійснено.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як у даній справі, так і у справі № 335/1899/20, відповідачем є Головне управління ДПС у Запорізькій області, тому обставини відсутності складу правопорушення, встановлені у справі № 335/1899/20, не доказуються при розгляді даної справи, у відповідності до ч.4 ст.78 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача «про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» від 17 лютого 2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено своєчасність і повноту нарахування і сплати єдиного внеску за перевірений період, а відповідачем ці обставини не спростовані, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 4313 грн. 17 коп., що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (69106, м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 2, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області «про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» № від 17.02.2020.

Стягнути на користь Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4313 грн. (чотири тисячі триста тринадцять) гривень 17 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.11.2020.

Суддя М.С. Лазаренко