Справа № 380/1807/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1807/20 пров. № А/857/10152/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Бохонок Р.Р.;

від відповідача - Павліш О.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Головного управління ДПС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (суддя суду І інстанції: Гавдик З.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 02 хв. 08.07.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 20.07.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДПС у Львівській обл. рішення № від 13.12.2019р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (а.с.1-5).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано винесене відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. рішення № від 13.12.2019р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській обл. на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 20573 грн. сплаченого судового збору (а.с.87-89).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.95-96).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи суд дійшов до помилкового висновку про те, що допущена позивачем технічна помилка у Звіті Форми № Д4 (місячна) за вересень 2018 року не є правопорушенням у розумінні ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки фактична сума грошового зобов`язання перерахована командуванням військової частини до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Разом з тим, судом не враховано, що відповідно до п.7 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015р., таблицю 4 додатка 4 до цього Порядку формують та подають до контролюючих органів страхувальники, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), поліцейських осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Водночас, листом ДФС України № 22196/5/99-99-13-02-01-16 від 28.11.2018р. позивачеві було надано роз`яснення, згідно якого відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник (згідно п.16 р.ІІ названого Порядку). Вищезазначеним Порядком не передбачено повторне подання Звіту за один і той самий період після граничного терміну подання Звіту.

Апелянтом долучено до матеріалів справи відомості інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотний бік облікової картки платника єдиного соціального внеску Військової частини НОМЕР_1 за період з 22.10.2018р. до 31.12.2018р.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко встановлений обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану, та не передбачено можливість звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання.

Пільг щодо сплати єдиного внеску цим Законом не передбачено; також його норми не містять виключень щодо фінансової, дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової або кримінальної відповідальності платників єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Частиною 12 ст.9 цього Закону визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Позивачем скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які підтверджені належними доказами, та ухвалив законне рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує на тому, що технічна помилка при зазначенні суми грошового забезпечення, що призвела до неправильного автоматичного розрахунку нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування /ЄСВ/, яка в подальшому була виправлена платником, не може слугувати достатньою підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (а.с.117-119).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, Військова частина НОМЕР_1 зареєстрована як юридична особа, є страхувальником та платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с.6).

Під час формування Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4 (місячна)) за вересень 2018 року у таблиці № 4 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами» у рядку № 2.1 позивачем було допущено технічну помилку та помилково вказано недостовірні відомості про суму грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме замість суми 3498953 грн. 43 коп. вказано помилкову суму 34989953 грн. 43 коп. (тобто, помилково добавлено цифру « 9» після цифр « 34989») (а.с.27-28).

Допущена помилка призвела до завищення показника за вересень 2018 року суми грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок, на 31491000 грн., що, в свою чергу, призвело до неправильного автоматичного розрахунку нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та його завищення на 6928020 грн. до 7697789 грн. 75 коп., замість правильного розміру 769769 грн. 75 коп.

Наведена помилка була виявлена посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 після закінчення строку подання вищевказаного Звіту, що унеможливило повторне формування та подання Звіту у повному обсязі.

Платіжними дорученнями № 439 від 06.09.2018р., № 449 від 19.09.2018р., № 455 від 25.09.2018р. позивачем проведено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2018 року (а.с.33-35).

У листопаді 2018 року командуванням Військової частини НОМЕР_1 було сформовано Звіт за жовтень 2018 року з відкоригованою сумою нарахованого за вересень 2018 року єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, у таблиці № 4 у рядку № 5 єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх періодах було зменшено на суму 6928020 грн. (а.с.29-30).

Згідно листа вих. № 2557 від 07.11.2018р. командування Військової частини НОМЕР_1 зверталося до ДФС України з проханням щодо надання допомоги в коригуванні Звіту за вересень 2018 року (а.с.15-16).

Листом ДФС України № 22196/5/99-99-13-02-01-16 від 28.11.2018р. повідомлено, що у разі неможливості самостійного виправлення помилок при поданні звіту, Військова частина НОМЕР_1 має право звернутись до органу доходів і зборів за місцем обліку із заявою для здійснення заходів податкового контролю (а.с.17).

У подальшому командування Військової частини НОМЕР_1 звернулося до ГУ ДФС України у Львівській обл. із листом вих. № 2052 від 19.12.2018р., у якому просило здійснити заходи податкового контролю та провести перевірку правильності нарахування і сплати єдиного соціального внеску за вересень 2018 року в зв`язку з допущенням помилки при поданні Звіту за вересень 2018 року (а.с.18-19).

У період з 17.01.2019р. по 23.01.2019р. ревізорами відповідача проведена позапланова виїзна документальна перевірка з питань нарахування та сплати єдиного внеску Військової частини НОМЕР_1 за вересень 2018 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 125/13-01-13-08/23956631 від 30.01.2019р. (а.с.20-24).

Вищевказаною перевіркою встановлено:

завищення в рядку 2.1 таблиці 4 додатку 1 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015р., за вересень 2018 року суми грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок, на 31491000 грн.;

завищення в рядку 3.1 таблиці додатку 1 за вересень 2018 року розміру нарахованого єдиного внеску на 6928020 грн.;

завищення в рядку 6.1 таблиці 4 додатку 1 за вересень 2018 року загальної суми єдиного внеску на 6928020 грн.

Незважаючи на викладене, 13.12.2019р. відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 1204213 грн. 11 коп. та нараховано пеню в розмірі 167289 грн. 93 коп. за період з 23.10.2018р. до 20.11.2018р., разом на загальну суму 1371503 грн. 04 коп. (а.с.7).

02.01.2020р. позивач звернувся до ДПС України із скаргою № 4/2 на вказане рішення, яку відповідно до прийнятого цим органом рішення № 5113/6199-00-08-060106 від 10.02.2020р. залишено без задоволення, а рішення - без змін (а.с.8-11, 12-14).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що технічна помилка, допущена у Звіті, не є правопорушенням у розумінні ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки фактична сума грошового зобов`язання перерахована Військовою частиною НОМЕР_1 до бюджету у визначений законом строк та у повному обсязі.

Технічна помилка при зазначенні суми грошового забезпечення за вересень 2018 року, що призвела до неправильного автоматичного розрахунку нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що в подальшому була виправлена позивачем, не може слугувати підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Крім цього, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів правомірності спірного рішення з врахуванням технічної помилки та фактичного обов`язку позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають з приводу забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, в тому числі, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 зазначеного Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч.8 ст.9 цього Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (п.10 ст.9 цього Закону).

Згідно зч.11 ст.9 вказаного Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Під час судового розгляду з`ясовано, що позивачем при формуванні Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4 (місячна)) за вересень 2018 року у таблиці № 4 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами» у рядку № 2.1 допущено технічну помилку та помилково вказано недостовірні відомості про суму грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме замість суми 3498953 грн. 43 коп. вказано помилкову суму 34989953 грн. 43 коп.

Така помилка призвела до завищення показника за вересень 2018 року суми грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок, на 31491000 грн., що, в свою чергу, призвело до неправильного автоматичного розрахунку нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та його завищення на 6928020 грн. до 7697789 грн. 75 коп., замість правильного розміру 769769 грн. 75 коп.

Наведена помилка була виявлена посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 після закінчення строку подання вищевказаного Звіту, що унеможливило повторне формування та подання Звіту у повному обсязі.

Платіжними дорученнями № 439 від 06.09.2018р., № 449 від 19.09.2018р., № 455 від 25.09.2018р. позивачем проведено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2018 року.

У листопаді 2018 року командуванням Військової частини НОМЕР_1 було сформовано Звіт за жовтень 2018 року з відкоригованою сумою нарахованого за вересень 2018 року єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, у таблиці № 4 у рядку № 5 єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх періодах було зменшено на суму 6928020 грн. (а.с.29-30).

Доказами помилковості суми нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка була зазначена у Звіті за вересень 2018 року, є те, що фінансова потреба військової частини є значно меншою, та за попередні та наступні місяці нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, при мінімальній зміні спискової чисельності особового складу військової частини та розміру грошового забезпечення військовослужбовців, значно не змінювалося.

Також відповідач ГУ ДПС у Львівській обл., вказуючи на дані інформаційної системи органу доходів і зборів, відомості інтегрованої картки Військової частини НОМЕР_1 по єдиному соціальному внеску, не зазначає про наявність у позивача обов`язку із нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2018 року на суму 7697789 грн. 75 коп.

Водночас, позивачем вживалися належні заходи для виправлення вказаної помилки, зокрема, ним ініційовано проведення позапланової документальної перевірки з питань нарахування і сплати єдиного внеску за вересень 2018 року, якою підтверджено помилкові завищення показників у звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку такій помилці, враховуючи активні дії платника податків для усунення недоліків поданої звітності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За приписами п.2 ч.11 ст.25 цього Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З наведеного слідує, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені слід встановити факт невиконання платником єдиного соціального внеску обов`язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.

При цьому, законодавцем визначено правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції. Зокрема, таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску.

Для підтвердження факту несплати єдиного соціального внеску, як узгодженої суми грошового зобов`язання, необхідно встановити, що платник єдиного соціального внеску не вчиняв дій, спрямованих на перерахування ЄСВ до державного бюджету. Дії, які не містять ознак бездіяльності платника єдиного соціального внеску при його сплаті, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.2 ч.11 ст.25 вказаного Закону.

При виправленні помилок у звітності з єдиного внеску, платник єдиного соціального внеску керується розділом V «Виправлення помилок» Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015р.

Форма самої таблиці 1 додатка 4 не має уточнюючої чи скасовуючої або нової звітної форми, помилки виправляються (у таблиці 1 додатка 4) в тому звітному періоді (місяці), у якому їх виявлено.

Окрім цього, числові показники звіту та правильність обрахування їх позивачем, факт сплати позивачем сум єдиного внеску з дійсної суму грошового забезпечення, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податковим органом в порядку виконання обов`язку, визначеного ч.2 ст.77 КАС України, жодним чином не заперечувалися та не спростовані належними та допустимими доказами.

В контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що об`єктом правопорушення, визначеного п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об`єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов`язань у передбачених Законом розмірах.

Відповідальність за приписами п.2 ч.11 ст.25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми. В цьому випадку сума штрафу становитиме 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що у відповідача були правові підстави для винесення оскаржуваного рішення, оскільки позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені законом терміни для такої сплати. Технічна помилка, допущена у звіті з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання перерахована до бюджету у визначений законом строк та у повному обсязі. Помилка, яка виникла при обрахунку сум єдиного соціального внеску, що призвело до автоматичного неправильного розрахунку по єдиному соціальному внеску, яка в подальшому була виправлена позивачем, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

При цьому, правомірність виправлення такої помилки відповідачем не заперечується.

Отже, підставами для застосування штрафу та нарахування пені, є невиконання платником єдиного внеску обов`язку щодо несплати (несвоєчасної) сплати єдиного внеску. Об`єктом застосування фінансових санкцій є сума несплаченого або несвоєчасно сплаченого єдиного внеску, відсутність у межах спірних відносин обов`язку сплати виключає застосування санкцій. Зменшення абсолютного до сплати значення за звітом внаслідок допущеної помилки не посвідчує сплату (несплату), перерахування (неперерахування) єдиного внеску, однак виключає склад правопорушення та, як наслідок цього, - застосування штрафу та нарахування пені.

Окрім цього, обов`язок нарахувати єдиний внесок виникає не з факту складання (подання) звіту, а з факту нарахування заробітної плати (грошового забезпечення). Базою нарахування ЄСВ є нарахована заробітна плата, яка обчислюється на підставі бухгалтерських документів, а не даних Звіту по єдиному внеску.

Позивачем доведено неспростованими доказами те, що ним вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного соціального внеску, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи. За таких умов твердження відповідача про те, що помилка платника єдиного соціального внеску не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, не ґрунтуються на вимогах закону.

Інші висновки рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обгрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими податковий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а відтак й покладених в основу оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, заявлений позивачем позов є обґрунтованим та підставним, через що підлягає до задоволення.

При цьому висновок суду про неправомірність рішення контролюючого органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об`єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДПС у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. в адміністративній справі № 380/1807/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДПС у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 18.11.2020р.