Справа № 380/4787/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4787/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представники відповідача Швець Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.06.2018 № 8-1304 та від 30.06.2019 № 3-1316.

Ухвалою від 13.07.2020 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 10.09.2020 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 80/4787/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач не оформляв речових прав на земельну ділянку у встановленому порядку, яка розташована у селі Кам`янопіль Мурованської ОТГ та не здійснював державної реєстрації прав на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 06.08.2020 (вх. № 38979), у якому зазначає, що на підставі інформації з підсистеми "Плата за землю/реєстрація "АІС" Податковий блок" Головне управління ДПС у Львівській області винесло податкові повідомлення-рішення від 27.08.2018 року № 8-1304 та від 30.06.2019 року № 3-1316, якими позивачеві згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та відповідно до пункту 286.5 ст. 286 ПКУ визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб 18010700 у сумі 130,38 грн та 130,38 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив від 01.09.2020 (вх. № 43081), у якому зазначив, що відповідач жодним чином не спростував факт скасування нарахування по земельному податку у зв`язку з відсутністю державної реєстрації відповідних прав відповідно до листа Городоцького управління ГУ ДПС у Львівській області від 30.06.2020 № 28188/10/52.06.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення 27.06.2018 № 8-1304, яким визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 130,38 грн за податковий період 2018 року;

- податкове повідомлення-рішення від 30.06.2019 № 3-1316 про визначення позивачу податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 130,38 грн. за податковий період 2019 року.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Пунктом 270.1 ст. 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У силу п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Власники земельних ділянок юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули право власності па землю в Україні, а також територіальні громади і держава щодо земель комунальної та державної власності (пп. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надано у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73 н. 14.1 ст. 14 ПК України).

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Як свідчать матеріали справи, податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.06.2018 № 8-1304 та від 30.06.2019 № 3-1316, якими ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб.

Як на правову підставу винесення податкових повідомлень-рішень відповідач посилається на інформацію, отриману з підсистеми «Плата за землю/реєстрацію «АІС» Податковий блок» на підставі відомостей Ямпільської сільської ради (рішення від 28.02.2012 № 261 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність»), відповідно до якої у користуванні позивача є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою с. Кам`янопіль.

Суд вважає зазначене посилання помилковим, оскільки така інформація відповідно до Податкового кодексу України не є підставою для нарахування земельного податку.

З наявного у матеріалах справи рішення Ямпільської сільської ради від 28.02.2012 № 261 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» видно, що Жукровському лише надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 164 пл. 0,10 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель в проектованому кварталі житлової забудови за адресою с. Кам`янопіль Пустомитівського району Львівської області.

Разом з тим, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 213655946 сформованою 23.06.2020 відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки.

Крім того, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази того, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою с. Кам`янопіль належить позивачу на праві користування або праві власності.

Оскільки державна реєстрація щодо права власності чи права користування на нерухоме майно у Єдиному державному реєстрі відсутня, у позивача відсутній обов`язок сплачувати земельний податок.

З огляду на викладене, податкові повідомлення-рішення від 27.06.2018 № 8-1304, від 30.06.2019 № 3-1316 є протиправним та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, )про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.06.2018 № 8-1304.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 30.06.2019 № 3-1316.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 16.11.2020.

Суддя Кедик М.В.