Справа № 360/3935/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3935/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 59475721 за виконавчим листом № 360/296/19, виданим Луганським окружним адміністративним судом 19 червня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 вересня 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні ВП № 59475721 на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Позивач вважає неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу. Позивач не погоджується з постановою державного виконавця про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню, з таких підстав.

Рішенням від 25 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 26 квітня 2019 року, позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до управління про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність управління щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року;

- зобов`язано управління виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053, 96 грн. Рішенням від 14 травня 2019 року № 141 позивачем відновлено ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії у разі втрати годувальника з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року.

Відповідно до абзацу першого статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що управління здійснює нарахування у поточному місяці на виплату у майбутньому місяці в травні 2019 року на відомість червня 2019 року ОСОБА_1 нараховано пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року в сумі 129053,96 грн та поточну пенсію за червень 2019 року в сумі 10792,77 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області на червень 2019 року.

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році фінансування пенсійних виплат здійснюється Головними управліннями Пенсійного фонду України.

Позивач зазначає, що з 01 січня 2019 року Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області не має діючих договорів з ПАТ Укрпошта та банками, уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки одержувачів. З 01 січня 2019 року управління здійснює функції виключно з нарахування пенсійних виплат, фінансування таких виплат здійснюється з поточних рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Беручи до уваги умови виплати пенсій, які визначені постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1, виділення коштів на фінансування не залежить від волевиявлення керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Відповідно до Постанови № 27-1 цей обов`язок покладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Таким чином, не має правових підстав вимагати від відповідача вчинення дій, які виходять за межі його повноважень.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки такий боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення.

У червні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області ОСОБА_1 профінансовано виплату поточної пенсії за червень 2019 року в сумі 10792,77 грн. З причин, що не відомі управлінню, виплату пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області не профінансовано. В період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року ОСОБА_1 пенсія нараховується управлінням та виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області в повному обсязі. Заборгованості за цей період не має.

21 липня 2020 року заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1, реєстраційний номер С1397928.

З аналізу положень статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду позивачем з незалежних від нього причин є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону України Про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) адміністративний позов не визнав, про що 13 листопада 2020 року за вхідним реєстраційним № 46485/2020 подав відзив на позовну заяву від 10 листопада 2020 року за № 14051, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (арк. спр. 46-50).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 05 липня 2019 року на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 19 червня 2019 року у справі № 360/296/19 про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн.

08 липня 2019 року державним виконавцем, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На адресу відділу надійшов лист Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19 липня 2019 року № 13777/08, в якому зазначено, що на виконання рішення суду у травні 2019 року ОСОБА_1 управлінням нараховано на виплату у червні 2019 року пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129111,11 грн та поточну пенсію за червень 2019 року у розмірі 10792,11 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат на червень 2019 року. У червні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області профінансовано виплату ОСОБА_1 пенсії за червень 2019 року. Рішення управління про відновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника від 14 травня 2019 року № 141 прийнято управлінням до відкриття виконавчого провадження. З незалежних від управління причин, які не залежать від власного волевиявлення управління, виплату нарахованої управлінням ОСОБА_1 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року не проведено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Додатково управлінням до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області 18 липня 2019 року направлено лист № 13710/03.1 «Щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду». Зазначеним листом управління просило профінансувати виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129111,11 грн.

Таким чином, зазначеним листом щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом інформації та копій підтверджуючих документів не було надано.

Державним виконавцем відповідно до вимог статті 18 Закону України Про виконавче провадження направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

Листом від 18 вересня 2020 року № 1241-31-8/4767 позивач повідомив відповідачу аналогічну інформацію щодо виконання рішення суду, яка зазначалась у листі від 19 липня 2019 року № 13777/08.

Таким чином, зазначеним листом щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом інформації та копій підтверджуючих документів не було надано.

Станом на 29 вересня 2020 року щодо повного та фактичного виконання вищезазначеного рішення боржником інформації не було надано. Таким чином, жодних подальших заходів, направлених на виконання рішення суду, не було вжито.

Відповідно до статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону України Про виконавче провадження, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу до судового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України Про виконавче провадження. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з статтею 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

29 вересня 2020 року державним виконавцем відповідно до статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишено без руху (арк. спр. 19-21).

Ухвалою від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 листопада 2020 року о 15 год. 00 хв. із зазначенням, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 36-38).

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України (арк. спр. 39, 39 зв., 40, 40 зв., 42, 43). Позивач у позовній заяві від 12 жовтня 2020 року № 1241-07-8/6055 просив розглянути справу за відсутності його представника (арк. спр. 1-6). У відзиві на позовну заяву від 10 листопада 2020 року № 14051 представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 46-50).

Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 360/296/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (арк. спр. 32-35):

- визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року;

- зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

19 червня 2019 року ОСОБА_1 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 360/296/19, яке набрало законної сили 26 квітня 2019 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження, видано виконавчий лист (арк. спр. 55-56).

На підставі заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гребенара Олексія Володимировича від 04 липня 2019 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 08 липня 2019 року ВП № 59475721 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 19 червня 2019 року у справі № 360/296/19, про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн (арк. спр. 54, 57, 58-59, 60, 62, 90-91).

На виконання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 08 липня 2019 року ВП № 59475721 про відкриття виконавчого провадження Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області листом від 19 липня 2019 року за № 13777/08 повідомило, що у травні 2019 року ОСОБА_1 управлінням нараховано на виплату у червні 2019 року пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129111,11 грн та поточну пенсію за червень 2019 року у розмірі 10792,11 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат на червень 2019 року. У червні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області профінансовано виплату ОСОБА_1 пенсії за червень 2019 року. Рішення управління про відновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника від 14 травня 2019 року № 141 прийнято управлінням до відкриття виконавчого провадження. З незалежних від управління причин, які не залежать від власного волевиявлення управління, виплату нарахованої управлінням ОСОБА_1 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року не проведено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Додатково управлінням до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області 18 липня 2019 року направлено лист № 13710/03.1 «Щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду». Зазначеним листом управління просило профінансувати виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129111,11 грн (арк. спр. 10-11, 65-68).

До листа від 19 липня 2019 року за № 13777/08 позивачем додано копію супровідного листа від 08 липня 2020 року № 4038, копію супровідного листа Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року, копію рішення від 14 травня 2019 року № 141, копію листа від 15 травня 2019 року № 9685/03.1, копію листа від 18 липня 2019 року № 13710/03.1 «Щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду», адресованого Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області, та довідку від 17 липня 2019 року № 13626/03-1 (арк. спр. 69, 70, 71, 72, 73-74, 75).

14 вересня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено вимогу щодо надання інформації про повне та фактичне виконання рішення суду (арк. спр. 76-77).

Листом від 18 вересня 2020 року № 1241-31-8/4767 позивач продублював інформацію, викладену в листі від 19 липня 2019 року за № 13777/08, та надав аналогічний пакет документів (арк. спр. 78-80, 81-82, 83-84, 85, 86).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року ВП № 59475721 за невиконання рішення суду на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 7 зв., 88, 90-91).

Листом від 17 листопада 2020 року № 1200-010702-7/25146 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило суд, що згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 788), суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Програмним комплексом Підсистеми призначення та виплати пенсії Пенсійного фонду України формування виплат щодо нарахованих боргів за минулі періоди передбачено у вигляді додаткових відомостей відповідного типу. Рубіжанському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Луганської області не потрібно звертатись за фінансуванням до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. На сьогодні Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області підтверджує, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 360/296/19 ОСОБА_1 нараховано суму у розмірі 129053,96 грн, яка дійсно облікована на додаткову виплатну відомість «Нарахування боргів за рішенням суду» на 2845 отримувачів. Виплата зазначеного боргу можлива бути проведена за згодою Пенсійного фонду України на умовах окремого порядку та виділення відповідного фінансування. Іншого механізму проведення виплати законодавством не передбачено. Згідно із статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (арк. спр. 92-93).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

У спірному виконавчому листі, виданому Луганським окружним адміністративним судом 17 червня 2019 року у справі № 360/296/19, міститься зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн.

З огляду на положення статті 46 Закону України від 09 липня 1993 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язання поновити виплату пенсії з моменту її припинення за судовим рішенням включає в себе як невід`ємну частину зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з виплати пенсії, що виникла з моменту припинення виплати пенсії до моменту поновлення виплати пенсії. Тільки після виплати заборгованості з пенсії за минулий період рішення суду про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України поновити виплату пенсії з моменту її припинення вважається виконаним.

Судом встановлено, що згідно з довідками Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 17 липня 2019 року № 13626/03-1 та від 17 вересня 2020 року № 7682/03-1 позивачем нараховано, але не виплачено пенсію ОСОБА_1 за період з квітня 2017 року по вересень 2018 року в сумі 129053,96 грн (арк. спр. 75, 81-82).

Твердження позивача, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ним рішення суду вже виконано, судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки без фактичної виплати стягувачу нарахованої пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн, доказів здійснення якої не надано ані державному виконавцю, ані суду, рішення суду у справі № 360/296/19 не може вважатися виконаним.

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, на підтвердження чого надає, зокрема, рішення від 14 травня 2019 року № 141 Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 та лист до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18 липня 2019 року № 13710/03.1 Щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду.

Однак, на думку суду, вказані докази підтверджують, що боржником вживалися заходи щодо виконання рішення суду виключно у 2019 році.

Проте, боржником на вимогу державного виконавця від 14 вересня 2020 року № 10622 додаткових доказів, які б підтверджували вжиття боржником будь-яких заходів з метою виконання рішення суду по справі № 360/296/19 протягом 2020 року, не надано.

На думку суду, така тривала бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення суду у період з серпня 2019 року по вересень 2020 року у повній мірі спростовує твердження Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду та отримання відповідного фінансування.

Також суд вважає, що вищеописані документи не підтверджують відсутність у боржника коштів на виконання рішення суду, тому твердження позивача в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі Ромашов проти України від 27 липня 2004 року (№ 67534/01).

Суд не приймає до уваги посилання позивача не те, що 21 липня 2020 року заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2018 року в сумі 129053,96 грн включено ним до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1, реєстраційний номер С1397928, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19, яке змінено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Сукупність зібраних у справі доказів доводить, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року ВП № 59475721 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фону України Луганської області у розмірі 5100,00 грн відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.

Як передбачено частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року ВП № 59475721 про накладення на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фону України Луганської області у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фону України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35-А) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Чернявська