Справа № 200/736/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. Справа№200/736/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний код облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59, ), треті особи Райгородоцька селищна рада (84150, Донецька область, Слов`янський район, смт. Райгородок, вул. Східна 4), міськрайонне управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд.70) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 29.08.2017 №52840-1315, від 29.05.2018 №-0522, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору оренди землі, укладеного між Райгородською селищною радою Слов`янського району Донецької області та позивачем, останній є землекористувачем ділянки площею 2,169 га. Зазначеним договором передбачено розмір орендної плати 9 відсотків від нормативної оцінки земельної ділянки. Востаннє встановлений розмір орендної плати складає 26943,48 грн. на рік. Будь-яких інших договорів, які б встановлювали інший розмір орендної плати після 2009 року не укладалось. Вважають, що у зв`язку з тим, що позивач з власником землі встановили у додатковій угоді до договору оренди, з 08.09.2009, що відповідає 9% від нормативної оцінки землі та є вищим за 3% від мінімального розміру орендної плати, встановленої ст.288 ПК України, то розрахунок податкового зобов`язання відповідачем здійснено неправомірно, те, що орендна плата буде встановлюватись щорічно в розмірі 9% від нормативної оцінки землі в договорі не визначали. А отже, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення незаконними та просить їх скасувати у судовому порядку.

Відповідачем до суду надано відзив на позов у якому зазначено, що положеннями ст.288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договрі оренди такої земельної ділянки. Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки. А отже, на думку відповідача позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17 березня 2020 року о 11:40 год.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року залучено в якості третіх осіб - Райгородську селищну раду (84150, Україна, Донецька область, Слов`янський район, смт. Райгородок, вул. Східна 4) та Міськрайонне управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янсь, вул.Банківська, буд.70); продовжено підготовче засідання на тридцять днів; відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №200/736/20-а на 16 квітня 2020року.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання на 14.05.2020 року о 14:00 год.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №200/736/20-а на 11.06.2020 року о 13:00 год.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 09 липня 2020 року о 14:00 год.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 29 липня 2020 року о 12:30 год.

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року продовжено процесуальний строк та відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 22 вересня 2020 року о 14:00 год.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року продовжено процесуальний строк та відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 22.10.2020 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі №200/736/20-а. Призначено судовий розгляд по суті на 11:00 год. 19 листопада 2020року.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області, адреса АДРЕСА_1 , реєстраційний код облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Підприємницьку дільяність позивача як фізичної особи-підприємця 17.05.2017 року припинено, але не знято з обліку.

10.10.2007 між Райгородською селищною радою Слов`янського району Донецької області як орендодавцем та громадянином ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, який зареєстровано в міському представництві Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №11.

Пунктом 5 зазначеного договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 252793,35 грн.

08.09.2009 між Райгородською селищною радою Слов`янського району Донецької області як орендодавцем та громадянином ОСОБА_1 як орендарем укладено додаткову угоду про внесення змін до договору, зареєстрованого 10 жовтня 2007 №11, яка зареєстрована в Слов`янському районному відділі Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Пунктом 1 зазначеної додаткової угоди змінено умови договору та викладено їх в новій редакції:

нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 299372,04 грн.

орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка складає 299372,04 грн., що становить 26943,48 грн. за рік рівними частками по строкам до 15 серпня та 15 листопада поточного року.

Листом від 14.02.2017 №133/09-08 відповідачу Райгородською селищною радою Слов`янського району Донецької області надано інформацію щодо договорів землі, укладених з фізичними особами, з додатку до якого вбачається, що за договором №11 орендна плата складає 51069,12 грн. за рік.

Листом від 23.01.2018 №34/01-24/13 відповідачу Райгородською селищною радою Слов`янського району Донецької області надано інформацію щодо договорів землі. укладених з фізичними особами, з додатку до якого вбачається, що за договором №11 орендна плата складає 54133,26 грн. за рік.

29.08.2017 ГУ ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №52840-1315, яким визначено загальну суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 54133,27 грн.

29.05.2018 ГУ ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №№-0522, яким визначено загальну суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 54133,27 грн.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Як слідує з заявленого позову позивач вважає, що нормами ПК України не передбачено проведення індексації орендної плати, натомість індексації підлягає нормативна грошова оцінка земельних ділянок, проте відповідачем визначено зобов`язання у Спірних ППР шляхом проведення індексації орендної плати. При цьому, зміни до договору оренди земельної ділянки не вносилися, а отже відсутні підстави для зміни суми орендної плати у зв`язку із проведення індексації орендної плати.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає наступне.

Згідно положень Земельного кодексу України землекористування в Україні є платним.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Як визначено п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

На підставі пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктом 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Пунктом 287.5. ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Положеннями ст. 288 Податкового кодексу передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до п. 1.1 ст. 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136. п. 14.1 ст. 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у ст. 21 Закону України "Про оренду землі".

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відтак, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи з наведеного, норми Податкового кодексу України є пріоритетними над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Отже доводи позивача щодо односторонньої зміни умов договору, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 9 відсотків грошової оцінки землі. Грошова оцінка землі проводиться щороку, тому сума сплати також змінюється, та відповідно до законодавства підлягає сплаті незалежно від моменту внесення до договору змін розміру плати.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року (справа №21-274а14), 07 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа №21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15), Верховного Суду від 21 серпня 2018 року по справі №814/1622/16 (адміністративне провадження №К/9901/36012/18).

Отже, з набранням чинності Податковим кодексом України, тобто з 01 січня 2011 року, мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3% від їх грошової оцінки.

Законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до п. 288.4 ст. 288 ПК України - розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорi оренди мiж орендодавцем (власником) та орендарем.

На підставі п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розмiру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцiнка земельних дiлянок.

При розрахунку суми зобов`язання з орендної плати за спірний період, податковим органом використовувались дані Райгородської селищної ради Слов`янського району Донецької області, в тому числі, з урахуванням даних щодо індексації нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, положення пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України встановлюють мінімальний розмір плати за землю, отже, спірні податкові повідомлення - рішення винесені відповідачами обґрунтовано, в межах своїх повноважень, тобто є правомірними і скасуванню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №200/13614/18-а.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених Законами України, а також обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Аканов