Справа № 420/8815/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8815/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про зобов`язання виплатити пенсію на загальну суму 25200,00 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якій позивач просить:

постановити рішення, яким зобов`язати осіб владних повноважень, зобов`язаних за своїм посадовим станом виконувати обов`язки по обліку, нарахуванню та виплаті пенсійних платежів;

виплатити ОСОБА_1 пенсію у сумі 3150 грн. (щомісячно), які не були виплачені за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2020 року, на загальну суму 25200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є інвалідом 2 групи, який потребує постійного нагляду, отримує пенсію у розмірі 3100,00 грн. Проте, з лютого 2020р. за відсутності правових підстав позивачу припинили виплачувати пенсію. Відтак, позивач не отримав пенсію за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2020р. На звернення до ГУ ПФУ в Одеській області щодо причин та підстав невиплати пенсії позивачу відповіді не надано.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 41527/20 від 07.10.2020 р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що до січня 2020 р. позивачу пенсія по інвалідності нараховувалась через установу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З урахуванням ч.2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. До ГУ ПФУ в Одеській області 16.12.2019р. надійшли списки одержувачів пенсійних виплат за довіреністю більш як один рік або які не одержують пенсію з поточного рахунку більш як один рік, серед яких було зазначено одержувача пенсії позивача, зняття коштів відбувається за дорученням. Відділом з питань виплати пенсій №19 ГУ ПФУ в Одеській області було надіслано позивачу запрошення № 65 від 03.01.2020р., №1113/04-16 від 04.05.2020р., №1500-0420-8/32653 на адресу: АДРЕСА_2 , з проханням надати оригінал паспорту та заяву на продовження виплати пенсії через установу банку. Враховуючи, що позивач до ГУ ПФУ в Одеській області заяву на подовження виплати пенсії через установу банку не подав, виплату пенсії з лютого 2020 року було переведено на поштове відділення. На адвокатський запит, що надійшов до відповідача №25 від 15.07.2020р. у відповідача були відсутні підстави надавати відповідь, оскільки ордер на представника оформлений з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою від 15.09.2020 р. відкрито провадження у справі та визначено, що її розгляд буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); визначено, що справу буде розглянуто у межах строків, визначених ст. 258 КАС України; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області надати письмові докази по справі.

07.10.2020р. (вх. № 41526/20) від ГУ ПФУ в Одеській області надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи у розмірі 3125,66 грн.

Позивач є інвалідом 2 групи (загальне захворювання), непрацездатний, потребує постійного стороннього нагляду, на підтвердження чого надано довідку від 24.12.1986 р. серії КРД-К-82 №001420, виписки (а.с. 3, 7).

До січня 2020р. включно пенсія позивачу нараховувалась через установу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З лютого по вересень 2020 р. ГУ ПФУ в Одеській області пенсія позивачу не нараховувалась через установу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

15.07.2020р. (вих. № 25) адвокатом ОСОБА_2 подано до ГУ ПФУ в Одеській області адвокатський запит щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з лютого по вересень 2020 р. (а.с. 13)

21.07.2020р. (вих. № 1500-0401-8/49397) за результами розгляду вищевказаного запиту повідомлено, що адвокатським об`єднанням «Перша юридична консультація Суворовського району м. Одеси», від якого діє адвокат, видано ордер, що не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №41 від 12.04.2019р., тому у ГУ ПФУ в Одеській області відсутні підстави для надання відповіді на вищевказаний запит (а.с. 14).

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 ч.1 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

За приписами ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. (далі - Порядок № 22-1).

За змістом абз. 1 п. 4.10 Порядку № 22-1 заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).

Згідно з п.1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999р. (далі - Порядок № 1596), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

За змістом п. 16 Порядку № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Орган Пенсійного фонду України та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги у разі виключення банку з переліку уповноважених банків.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку у разі неподання одержувачем нової заяви до органу Пенсійного фонду згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 Порядку № 1596.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

За змістом п. 17 Порядку № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов`язкового пред`явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.

Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Як встановлено судом, Відділом з питань виплати пенсій №19 ГУ ПФУ в Одеській області були надіслані позивачу запрошення № 65 від 03.01.2020р., №1113/04-16 від 04.05.2020р., №1500-0420-8/32653 з проханням надати оригінал паспорту та заяву на продовження виплати пенсії через установу банку. Запрошення надіслані на адресу: АДРЕСА_2 , за зазначеним у заяві позивача про призначення пенсії місцем фактичного проживання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач за вказаною адресою не проживає.

Відповідач із зазначеними обставинами був обізнаний, оскільки в наданих до суду матеріалах пенсійної справи позивача наявні довідки органу поштового зв`язку про повернення поштових відправлень з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

З урахуванням зазначеного суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо направлення позивачу запрошень № 65 від 03.01.2020р., №1113/04-16 від 04.05.2020р., №1500-0420-8/32653 та неявку останнього до органу ПФУ для надання оригіналу паспорту та заяви на продовження виплати пенсії через установу банку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 з дружиною зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

На вказану адресу відповідач не направляв повідомлень про необхідність з`явитись до органу ПФУ, належними та допустимими доказами не підтверджував зазначених обставин, тобто позивач не був проінформований щодо вказаних обставин.

Разом з тим, враховуючи, що ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду з урахуванням приписів п. 17 Порядку № 1596 мав припити перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводити виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку. Тому підстави для визнання дій чи бездіяльності щодо припинення перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проведення виплати через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача відсутні.

Водночас суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено підстав для здійснення пенсійних виплат виключно через національного оператора поштового зв`язку. Натомість, положеннями ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено можливість здійснення таких виплат через установу банку на підставі поданої пенсіонером заяви.

Відповідачем не надано до суду доказів одержання позивачем пенсії за період з лютого по вересень 2020 р., в тому числі через національного оператора поштового зв`язку.

Суд звертає увагу, позивач отримав право на призначення пенсії в Україні, а тому має право на пенсію, виплату якої було припинено, відповідач зобов`язаний вчинити дії, визначені Порядком № 1596 щодо виплати пенсії позивачу за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2020 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію у конкретній сумі, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки суд, з урахуванням дискреційних повноважень органу, не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує, що за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999р., щодо виплати пенсії позивачу за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2020 року, з урахуванням висновків суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про зобов`язання виплатити пенсію на загальну суму 25200,00 грн., - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999р., щодо виплати пенсії позивачу за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2020 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.