Справа № 420/4975/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4975/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Еліна" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу №190618 від 02.03.2020 р. у розмірі 34000,00 грн. вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВК Еліна", звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якому просило:

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрасбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №190618 від 02.03.2020 року у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Еліна» на суму 34000(тридцять чотири тисячі),00 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає спірну постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу протиправною оскільки, на його думку, вона є необґрунтованою та була винесена з порушенням встановленої законом процедури. Зокрема, в постанові відсутній склад правопорушення та посилання на нормативно-правовий акт, який порушив позивач.

Крім того, відповідач не повідомив позивача про дату, час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу. В постанові вказаний акт, який позивач не отримував.

Також позивач скаржився на те, що відповідач порушив порядок зважування осів транспортних засобів, проводив зважування кожної окремої осі, а навантаження на здвоєні осі проводилися шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь, що є неправильним.

Під час проведення зважування відповідач не надав сертифікат повірки зважувального обладнання.

(б) Позиція Відповідача

12.11.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнавав, просив відмовити у їх задоволенні.

03.01.2020 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області в пункті габаритно-вагового контролю здійснено габаритно ваговий контроль автомобіля, що використовується позивачем. Під час перевірки при зважуванні виявлено перевантаження на одиночну вісь автомобіля на параметри перевищення за якою відповідач нарахував штрафну санкцію. При перевірці були складені відповідні акти із зазначенням встановлених правопорушень.

Перевіркою встановлено, що при нормативно допустимій масі на одиночну вісь 11 тон виявлено масу 13,390 т. Перевищення склало 2,390 т. Процент перевищення склав більше 20%, що стало підставою для відповідача застосування штрафної санкції 34000 грн у відповідності до абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Представник відповідача зазначив, що на розгляд справи по застосуванню оскаржуваної постанови позивач викликався відповідачем завчасно.

ІІІ. Процедура та рух справи

08.07.2020р. суд, ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

08.09.2020 р. суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

12.11.2020 р. суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання відповідно до ч.9 ст.205 КАС України продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

03.01.2020 відповідно до направлення на рейдову перевірку №007100, посадові особи Управління Укртрасбезпеки в Донецькій області провели габаритно-ваговий контроль на а/д М 03«Київ-Харків-Довжанський», 673 км +100м транспортного засобу MAN НОМЕР_1 , причеп RENDERS EURO 902, який належить позивачу (а.с.80).

Перевірка проводилася згідно з графіком рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 30.12.20219 (а.с.79).

03.01.2020 р. за результатами перевірки складено акт №0008323 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів , а саме при нормативно допустимій масі на одиночну вісь 11 тон виявлено масу 13,390 т. Перевищення склало 2,390 т. (а.с.47). Акт містить пояснення водія, заперечення з боку останнього відсутні та підписаний водієм транспортного засобу.

02.03.2020 р. відповідач за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийняв постанову № 190618, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000,00 грн. (а.с.46).

В матеріалах справи міститься також копія згрупування поштових відправлень рекомендованою поштою, в т.ч. на адресу ТОВ «ТВК «Еліна» та поштова квитанція про відправлення від 18.02.2020 (а.с.80).

Також у справі знаходиться копія сертифікату про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №35-022/5380, яке було чинним до 26.02.2020 (а.с.81).

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Суд встановив, що на підставі направлення на перевірку № 007100 від 03.01.2020 року, працівники Управління Укртрансбезпеки здійснювали дії, щодо контролю виконання правил дорожнього руху водіями при перевезенні вантажу, вантажними транспортними засобами.

Згідно з п.1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі Порядок №879), цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п.п.4 п.2, п.3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 4 ст.48 Закону №2344 встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" №2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року).

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до пп. 2, 3, 4 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Пунктом 12, 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно з абз. 14 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказані вище норми права, законодавець чітко передбачив критичну похибку в розмірі 2 %, що в даному випадку еквівалентно 2,390 на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися.

Повертаючись до спірних правовідносин, інспекторами в пункті габаритно-вагового контролю здійснений габаритно ваговий контроль автомобіля, що використовується позивачем, під час якого при зважуванні виявлено перевантаження на одиночну вісь автомобіля. В акті № 0008323 від 03.01.2020 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, зафіксовані наступні габаритні параметри: повна маса, тонн: 44.000, фактична - 62.670 тон, осьові навантаження нормативно допустиме - 11,000, 11,000, 24,000, фактичне - 6,970, 13,390, 22,310 (а.с. 12).

Процент перевищення становить більше 20%. Отже, інспекторами Управління Укртрансбезпеки встановлено порушення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, які перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2% (величина похибки).

При цьому суд звертає увагу, що позивач не оскаржує та не ставить під сумнів цифрові значення, самі розрахунки.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Оскільки параметри великовагового транспортного засобу перевищили нормативно допустимі вагові параметри, то відповідно до ч. 4 ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", ст. 33 ЗУ "Про автомобільні дороги", п.4 Правил №30, обов`язковим документом для руху автомобільними дорогами мав бути відповідний дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції перевізнику після внесення ним плати за проїзд у розмірі, визначеному за ставками, затвердженими постановою КМУ № 879 від 27.06.2007 року, проте будь-яких доказів на підтвердження наявності у позивача, вказаного дозволу при перевезенні вантажу автомобілями суду не надано.

Відповідно до абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказана стаття Закону зазначена у спірній постанові, як підстава для застосування штрафу.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування відповідачем адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем зважування осів транспортних засобів та відсутність належного сертифікату повірки зважувального обладнання, суд зазначає наступне, суд вважає їх безпідставними.

В розумінні пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 р. №385 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879 пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. При цьому змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні вимірювання посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02.08.2018 р. у справі №820/1420/17 (провадження №К/9901/24144/18).

Ваги, якими проводилося зважування є своєчасно повіреними , що підтверджується свідоцтвом про їх повірку (а.с.81). Жодний з нормативних актів не встановлює обов`язку для відповідача пред`являти сертифікат при проведенні зважування.

Щодо посилань позивача на порушення порядку прийняття відповідачем спірного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті від 08.11.2006р. № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті від 08.11.2006р. №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Відповідач надав докази направлення позивачу запрошення на розгляд справи рекомендованим листом, що підтверджується штампом поштового відділення від 18.02.2020 р.(а.с.80 на зворотньому боці аркуша). Тобто усіх основних процедурних питань щодо здійснення рейдової перевірки, порядку встановлення правопорушення, відправка повідомлення рекомендованого листа про розгляд справи відповідач дотримався.

Той факт, що в матеріалах справи відсутній доказ про отримання позивачем запрошення на розгляд справи, може свідчити про порушення процедури прийняття рішення, яке, на думку суду, не є вирішальним та таким, що тягне за собою його скасування. Адже щодо самої суті та факту вчинення порушення законодавства про автомобільний транспорт - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу позивач не навів жодного аргументу та відповідно жодного доказу на його спростування. Позивач не вказав на будь-які факти, які на його думку, у разі присутності позивача при розгляді справи, могли б змінити рішення відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд робить висновок, що постанова №190618 від 02.03.2020 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є законною.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, суд розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВК Еліна» адреса: вул. 21 км, Старокиївське шосе будинок, м. Одеса, 65025.

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрасбезпеки в Одеській області адреса:

03135, м. Київ, Проспект Перемоги, буд.14,

65014, м. Одеса, вул. Успенська,4.

Головуючий суддя Бойко О.Я.

.