Справа № 200/9807/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Справа№200/9807/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а)

про визнання протиправним та скасування рішення від 28 липня 2020 року № 3427, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 28 липня 2020 року № 3427 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи в ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління знаходиться в м. Ясинувата на території, якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме з 1 січня 1999 року по 10 листопада 1999 року, з 20 грудня 2000 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2004 року по 24 вересня 2008 року, період роботи з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року, з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його загального стажу період роботи з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві «Депо Дебальцево сортувальне».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі № 200/9807/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Одночасно суд зобов`язав відповідача надати суду належним чином засвідчені копії: витяг з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин, всі інші докази, які стали підставою для вчинення відповідачем спірних дій.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення від 28 липня 2020 року № 3427 про відмову у зарахуванні йому до пільгового стажу періоду його роботи з 1 січня 1999 року по 10 листопада 1999 року, з 20 грудня 2000 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2004 року по 24 вересня 2008 року, з 7 серпня 1996 року 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління з підстав відсутності даних в індивідуальних відомостях по спеціальному стажу застрахованої особи та про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві вагонне депо Дебальцево сортувальне, оскільки на даті звільнення відсутня посада відповідальної особи є протиправним. Рахує, що для призначення пенсії надавав всі документи, які вимагав відповідач. Крім того, позивач зауважив, що його загальний та спеціальний стаж підтверджується записами трудової книжки, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом на підтвердження трудового стажу, а також додатковими довідками, що були надані позивачем одночасно із заявою про призначення пенсії.

Відповідач до суду надав відзив, в якому заперечив проти задоволення його позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що період роботи позивача з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року, з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління не зараховано до пільгового стажу позивача з тих підстав, що трудова книжка позивача не містить відомостей про проведення атестації її посади та не відображає характеру та умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці при цьому уточнююча довідка відсутня. Період роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року не зараховано до загального стажу позивача, оскільки в порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок в записі про звільнення була відсутня посада відповідальної особи. Після повторного звернення позивача з заявою про призначення пенсії та наданням трудової книжки вищезазначений запис про період роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 31 травня 1993 року був доповнений зазначенням відповідальної особи та зроблений ручкою іншого кольору, таким чином, вважає відповідач, такий запис був зроблений не встановленою особою, інших доказів на підтвердження цього періоду роботи позивачем надано не було.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 13 червня 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом зі змісту відзиву та наданих відповідачем документів пенсійної справи позивача встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 22 червня 2020 року № 2474 про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши документи позивача, що надійшли на розгляд відповідача 22 червня 2020 року № 2474 про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач прийняв рішення від 26 червня 2020 року № 2774 про відмову в призначенні пенсії. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку тим, що, зокрема, період роботи позивача з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року, з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління не зараховано до пільгового стажу позивача з тих підстав, що трудова книжка позивача не містить відомостей про проведення атестації її посади та не відображає характеру та умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці при цьому уточнююча довідка відсутня. Період роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року не зараховано до загального стажу позивача, оскільки в записі про звільнення відсутня посада відповідальної особи.

У вищевказаному рішенні, поряд з іншими, не зараховано період роботи позивача з 1 листопада 2016 року по 31 травня 2020 року в КП «Добро» з підстав невірного зазначення дати затвердження Списків постановою КМУ та невірним визначенням їх номеру. Проте дана обставина не є предметом розгляду даної справи.

Згідно зазначеного вище рішення страховий стаж позивача склав 25 років 9 місяців 26 днів, в тому числі за Списком № 2 - 6 років 7 місяців 22 дні.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 24 липня 2020 року № 3427 про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши документи позивача, що надійшли на розгляд відповідача 24 липня 2020 року № 3427 про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач прийняв рішення від 28 липня 2020 року № 3427 про відмову в призначенні пенсії. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку тим, що період роботи позивача з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року, з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління не зараховано до пільгового стажу позивача з тих підстав, що трудова книжка позивача не містить відомостей про проведення атестації її посади та не відображає характеру та умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці при цьому уточнююча довідка відсутня. Період роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року не зараховано до загального стажу позивача, оскільки в трудовій книжці, яка була надана позивачем при первинному зверненні в записі про звільнення була відсутня посада відповідальної особи, що виконувала запис про звільнення.

Згідно зазначеного вище рішення страховий стаж позивача склав 25 років 10 місяців 26 днів, в тому числі за Списком № 2 - 10 років 4 місяці 22 дні.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 7 вересня 1984 року позивач, зокрема, 23 квітня 1987 року прийнятий на посаду учня слюсаря по ремонту рухомого складу пункту технічного огляду на Донецьку ордена Леніна залізничну дорогу у Вагонне депо Дебальцево сортувальне;

25 травня 1987 року отримав другий розряд слюсаря по ремонту рухомого складу пункту технічного огляду;

28 грудня 1987 року отримав третій розряд слюсаря по ремонту рухомого складу пункту технічного огляду;

3 липня 1990 року позивача переведено оглядальником вагонів 4 розряду пункту технічного обслуговування;

7 серпня 1996 року позивача прийнято на посаду електрозварником ручного зварювання четвертого розряду на Донецьку залізницю станція Дебальцево сортувальна;

12 жовтня 1999 року отримав п`ятий розряд електрозварника ручного зварювання;

24 вересня 2008 року позивача звільнено з посади за власним бажанням.

Як вбачається із довідки, що видало Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, позивач у період з 7 серпня 1996 року по 24 вересня 2008 року виконував електрозварювальні роботи за професією (посадою) електрозварника ручного зварювання, що передбачена Списком № 2 розділу XXXIII підрозділ 33 (постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36).

Наказом начальника Дебальцевської дистанції громадянських споруджень від 10 листопада 1994 року № 258, за результатами проведення атестації, затверджено перелік робочих місць, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням. Згідно переліку до зазначеного наказу, зокрема, посада електрозварника віднесена до Списку № 2.

Наказом начальника дистанції громадянських споруджень від 23 березня 2000 року № 191, за результатами проведення атестації, затверджено перелік робочих місць, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням. Згідно додатку до зазначеного наказу, зокрема, посада електрозварника віднесена до Списку № 2.

Наказом начальника дистанції громадянських споруджень від 30 листопада 2004 року № 798, за результатами проведення атестації, затверджено перелік робочих місць, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням. Згідно переліку до зазначеного наказу посада електрозварника віднесена до Списку № 2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 або 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. При цьому, суд враховує, що для призначення пенсії позивачем були надані довідки на підтвердження пільгового стажу та накази про атестацію робочих місць, що видані за формою згідно вимог чинного законодавства.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Судом встановлено, що відповідачем не було вжито заходів для отримання додаткових відомостей щодо оскаржуваних періодів роботи позивача.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи роботи позивача на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління у період з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу періоди його роботи до пільгового стажу за Списком № 2 з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві «Депо Дебальцево сортувальне» з підстав наявності в записі про звільнення допису ручкою іншого кольору відповідальної особи, що робила такий запис, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище судом відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового (пільгового) стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить записи щодо роботи позивача у період з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві вагонне депо Дебальцево сортувальне. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві вагонне депо Дебальцево сортувальне.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Отже суд доходить висновку щодо неправомірності прийнятих відповідачем рішень щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та як наслідок їх скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням висновку суду щодо неправомірності прийнятих відповідачем рішень щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відповідача від 26 червня 2020 року № 2774, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги позивача зарахувати до його пільгового стажу періоди його роботи з 1 січня 1999 року по 10 листопада 1999 року, з 20 грудня 2000 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2004 року по 24 вересня 2008 року на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи, на підставі витягу ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсії судом було встановлено, що вказані періоди роботи зараховані позивачу до пільгового стажу за Списком № 2.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття таких рішень для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 26 червня 2020 року № 2774 та від 28 липня 2020 року № 3427 з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22 червня 2020 року № 2774 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року та зарахувавши до загального страхового стажу позивача період його роботи з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві вагонне депо Дебальцево сортувальне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 16 жовтня 2020 року № 14375, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а) про визнання протиправним та скасування рішення від 28 липня 2020 року № 3427, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а) від 26 червня 2020 року № 2774 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а) від 28 липня 2020 року № 3427 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 22 червня 2020 року № 2774 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списом № 2 періоди його роботи на ДП «Донецька залізниця» Ясинуватське будівельне експлуатаційне управління у період з 7 серпня 1996 року по 31 грудня 1998 року, з 11 листопада 1999 року по 19 грудня 2000 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року та зарахувавши до страхового стажу позивача період його роботи з 23 квітня 1987 року по 13 травня 1993 року на підприємстві вагонне депо Дебальцево сортувальне.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 800 (вісімсот гривень).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 18 листопада 2020 року. Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар