Справа № 640/22358/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, внаслідок якої було порушено право на безоплатну приватизацію даної земельної ділянки позивачем;

- зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області;

- зобов`язати відповідача після скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, видати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.12 га у власність для індивідуального садівництва на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області позивачу та надати земельну ділянку у власність без зміни цільового призначення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2020 р. закрито провадження у справі № 640/22358/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий №:03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду про закриття провадження у справі, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у даній справі, дійшов висновку про те, що даний спір виходить за межі публічно-правових відносин, оскільки стосується безпосередньо особистого майнового інтересу позивача та третьої особи, а з матеріалів справи вбачається наявність спору про наявність/відсутність права реєстрації права власності відносно земельної ділянки, з огляду на що, розгляд даної справи не належить до компетенції адміністративних судів. Адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на земельні ділянки.

Доводи апеляційної скарги:

- згідно змісту наданих третьою особою пояснень, ОСОБА_2 заявив, що не має відношення до оформлення (бажання отримати) земельної ділянки (кадастровий номер :03:003:0178) у власність, не звертався до ГУ Держгеокадастру у Київській області із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки та підтримав позовні вимоги позивача. Всі дії по передачі третій особі вказаної земельної ділянки у власність, пов`язані з викраденням паспорта громадянина України та реєстраційного номеру картки обліку платника податків (РНОКПП), якими скористались невстановлені особи, що підтверджується відповідними документами правоохоронних органів;

- апелянт наголошує на тому, що ніхто з третіх осіб не здійснював реєстрацію бажаної земельної ділянки (відсутня реєстрація права власності у встановленому законодавством порядку), а тому, не можуть, у даному випадку, порушуватись майнові права третіх осіб;

- тобто, зважаючи на предмет та підстави позову, апелянт вказує на відсутність приватноправового спору між ним та третьою особою за земельну ділянку, адже останній повідомив суд, що не звертався до органу Держгеокадастру про надання земельної ділянки у власність та не реєстрував таке право у встановленому законодавством порядку, з огляду на що, спір пов`язаний виключно з бездіяльністю відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі норм абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно з приписами п. п. 1, 2 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

У свою чергу, п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, визначає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, вищенаведеними положеннями КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, при віднесенні спору до тієї чи іншої юрисдикції, важливо враховувати, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, а участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

На відміну від зазначеного, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала свою правову позицію щодо правил розмежування предметної юрисдикції, а також критеріїв, які при цьому потрібно враховувати.

За правовим висновком Великої Палати Верхового Суду, який викладений у постанові від 30.05.2018 у справі № 826/9417/16, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За правилами Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК).

Отже, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київської області із клопотанням про надання учаснику бойових дій безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,12 га, кадастровий номер :03:003:0178.

Згідно відповіді відповідача від 11 вересня 2019 року № 12420/0-8031/0/17-19, позивачу відмовлено у наданні у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,12 га, кадастровий номер :03:003:0178, оскільки бажану земельну ділянку відведено у власність для індивідуального садівництва громадянину ОСОБА_2 , що підтверджується наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 17 липня 2015 року № 10-828/39-15-СГ.

Під час розгляду даної справи, судом першої інстанції було встановлено, що, дійсно, наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 17 липня 2015 року № 10-828/36-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0178 надано у власність громадянину ОСОБА_2 (п. 2). Пунктом 3 вказаного наказу визначено приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності у Державному реєстрі речових прав. (а.с. 19)

Проте, слід врахувати, що у позовній заяві позивач оскаржує протиправну, на його переконання, бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, внаслідок якої було порушено право на безоплатну приватизацію даної земельної ділянки позивачем, здійснюючи саме посилання на норми абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», за якими, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Тобто, саме в бездіяльності відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки позивач вбачає порушення його прав.

При цьому, за доводами позивача, залучений до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 взагалі не реєстрував речове право на вказану земельну ділянку, більш того, згідно даних з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178 перебуває у державній власності, тобто, майнові права/інтереси жодної особи не зачіпаються.

Згідно норм ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

У силу приписів ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (ст. 126 Земельного кодексу України)

Колегія суддів констатує, що зазначені доводи позивача попередньо підтверджуються відкритими даними з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Зазначені відомості про відсутність належним чином зареєстрованого речового права на земельну ділянку будь-якою особою, зокрема, й ОСОБА_2 , не були перевірені судом першої інстанції, натомість, висновки про наявність спору про право цивільне і подальше оспорювання права власності на спірну земельну ділянку, є передчасними та мають бути належним чином перевіреними у розрізі зареєстрованого речового права на земельну ділянку.

Оскільки у даному випадку, судом під час розгляду справи належним чином не було встановлено наявність існуючого речового права на спірну земельну ділянку у третьої особи, висновок суду про існування цивільно-правового спору є передчасним.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, її доводи знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2020 р. - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко