Справа № 465/7251/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/465/729/20
Ухвала

про самовідвід

"16" листопада 2020 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Львівській області Сеника Юрія Миколайовича, третьої особи УПП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 464039 від 17.11.2018, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону №3 УПП у Львівській області Сеника Юрія Миколайовича, третьої особи УПП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 464039 від 17.11.2018.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Гулієвої М. І. 11.12.2018 відкрито провадження по справі.

15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

Судова справа прийнята до провадження з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2020 року, поданий адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, допущених при його подачі, як це зазначено в ухвалі та який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2020 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Львівській області Сеника Юрія Миколайовича, третьої особи УПП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 464039 від 17.11.2018 повернено позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2020 року про повернення заяви скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави такого рішення викладені в постанові.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.11.2020 року, дану справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Так, суддею ОСОБА_2 13 квітня 2020 року постановлено ухвалу про повернення матеріалів адміністративного позову позивачу ОСОБА_1 .

Дане рішення прийнято з урахуванням вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України, відповідно до якої позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Так, відповідно до ухвали суду від 30 січня 2020 року, позивачу надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути зазначені недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.32), ухвала суду від 30.01.2020р. скеровувалась на адресу, яку вказав сам позивач у своїй позовній заяві, однак така повернулась за закінченням терміну зберігання. Водночас в матеріалах справи відсутні заявки, підписані позивачем, про отримання процесуальних документів в електронному вигляді чи отримання судових повісток, повідомлень за допомогою sms - повідомлення.

П.2 ч.5 цієї статті вказує на те, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Ч.1 ст.45 КАС України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких підстав, судом виконано всі необхідні дії у відповідності до норм чинного законодавства щодо повідомлення позивача про наявність ухвали про залишення позову без руху.

Як суддя, якому матеріали адміністративної справи передані для продовження розгляду, вважаю, що були усі законні підстави для повернення позовної заяви, а неотримання процесуальних документів позивачем свідчить про зловживання своїми процесуальними правами та обов"язками.

Моє ставлення, як судді, до даної позовної заяви уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у неупередженості судді при повторному її вирішенні, та відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КАС України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ч.1 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 КАС України, суд

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Львівській області Сеника Юрія Миколайовича, третьої особи УПП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 464039 від 17.11.201- задоволити.

Матеріали судової справи №465/7251/18 (судове провадження № 2-а/465/729/20) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь