Справа № 640/15425/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/470
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ № 640/15425/19

за позовомОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства юстиції України у формі наказу № 2426/7 від 24.06.2019 року, яким було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , від 04.06.2019 року без розгляду її по суті та зобов`язання розглянути по суті скаргу від 04.06.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.08.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18.09.2019 р. відповідачем надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України в особі представника ОСОБА_2 зі скаргою, в якій з посиланням на Закони України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про звернення громадян" просив:

провести ретельну перевірку та зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовську Т.В. надати інформацію та пояснення (на підставі вищевикладеної інформації та наданих доказів, чому (умисно чи халатно), всупереч ст. 55 Закону України від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ "Про нотаріат" у редакції станом на час вчинення нотаріальної дії та п. 38, п. 47 Розділу І глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. №20/5 (чинною на час вчинення нотаріальної дії), під час вчинення нотаріальних дій 20.06.2011 р. по посвідченню Договору дарування квартири АДРЕСА_1 нею не перевірялося в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявність чи відсутність арешту та заборони відчуження нерухомого майна, що належить особі за прізвищем " ОСОБА_1 ", а перевірялося лише стосовно особи на прізвище " ОСОБА_1 ";

визнати, що дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовської Т.В. під час посвідчення 20.06.2011 р. Договору дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого за №1123, є незаконними (неправомірними) та такими, що спричинили у подальшому винесення незаконного (неправомірного) рішення Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" від 23.06.2011 р. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33934061), відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ;

провести перевірку правомірності прийнятого рішення Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" від 23.06.2011 р. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33934061), відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ;

на підставі ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визнати недійсними речові права на нерухоме майно, що були зареєстровані 23.06.2011 р. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33934061) за ОСОБА_3 (що виникли до 01 січня 2013 р.), оскільки реєстрація таких прав була проведена з порушенням законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.06.2011 р. №33934061, прийнятого Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Згідно з висновком від 10.06.2019 р. Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2. в інтересах ОСОБА_1 від 04.06.2019 р. за №19159-33-19 рекомендовано відмовити у задоволенні скарги.

Згідно зі змістом висновку зазначено про те, що було встановлено факт надходження 08.06.2019 р. до Міністерства юстиції України скарги ОСОБА_1 щодо проведення перевірки незаконної, на думку скаржника, державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , проведеною КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", направлена за належністю листом Управління з питань роботи зі зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України від 07.06.2016 р. №41-В-001801/26.

Крім того, 13.06.2016 р. до Міністерства юстиції України надходила скарга ОСОБА_1 , направлена листом відділу з питань звернення громадян Апарату Верховної Ради України від 08.06.2016 р. №09-0599.26.13/28-06.16, з такими ж вимогами.

При цьому, за результатами розгляду вказаних скарг Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 02.07.2016 р. №575/7 "Про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_1 від 02.06.2016 р." у зв`язку з тим, що розгляд питань не належить до компетенції органу.

Також 07.11.2019 р. до Міністерства юстиції України надходила скарга ОСОБА_1 від 02.11.2016 р., зареєстрована за №В-27976, за результатами розгляду якої Міністерством юстиції України було прийнято рішення у формі наказу від 29.12.2016 р. №1896/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 02.11.2016 р." у зв`язку з тим, що є рішення Міністерства юстиції України з того самого питання.

Наказом Міністерства юстиції України від 24.06.2019 р. №2426/7 на підставі п. 5 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 04.06.2019 р., оскільки є рішення Міністерства юстиції України з того самого питання у формі наказу.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказаний наказ протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що у скарзі від 04.06.2019 р. містяться вимоги, що не були предметом попереднього розгляду, тому посилання на прийняття рішення з того самого питання по суті є протиправним.

Позивач зазначає, що протягом 2016-2017 років ним дійсно подавалися скарги щодо позбавлення його права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на які ним отримано низку відписок; не задоволено вимоги позивач і у суді; наразі з приводу вказаних обставин триває кримінальне провадження №000089.

Проте, в межах кримінального провадження притягти нотаріуса до відповідальності неможливо, як і скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Беззаперечні докази протиправності дій нотаріуса було отримано слідством лише у травні 2019 р., після чого позивач звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України.

Відповідач - Міністерство юстиції України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на неможливість неодноразового розгляду скарг з того самого питання з огляду на положення п. 5 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що має місце в даному випадку.

Також відповідач зазначає, що Реєстр прав власності на нерухоме майно є архівною складовою Державного реєстру прав, тому з 01.01.2013 р. діє в режимі перегляду, і вносити до нього будь-які зміни чи здійснювати реєстраційні дії в ньому технічно неможливо.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1-6, 8-10 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (в редакції станом на червень 2019 р.) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Згідно зі змістом оскаржуваного рішення - наказу Міністерства юстиції України від 24.06.2019 р. №2426/7 - у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 04.06.2019 р. відмовлено на підставі п. 5 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" оскільки є рішення Міністерства юстиції України з того самого питання у формі наказу.

А саме, згідно зі змістом висновку від 10.06.2019 р. Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2. в інтересах ОСОБА_1 від 04.06.2019 р. за №19159-33-19 під час опрацювання скарги встановлено попередній розгляд скарг ОСОБА_1 щодо проведення перевірки незаконної державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 : від 08.06.2019 р., направленої за належністю листом Управління з питань роботи зі зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України від 07.06.2016 р. №41-В-001801/26, від 13.06.2016 р., направленої листом відділу з питань звернення громадян Апарату Верховної Ради України від 08.06.2016 р. №09-0599.26.13/28-06.16, від 07.11.2019 р.

За результатами розгляду вказаних скарг Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 02.07.2016 р. №575/7 "Про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_1 від 02.06.2016 р." у зв`язку з тим, що розгляд питань не належить до компетенції органу, рішення від 29.12.2016 р. №1896/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 02.11.2016 р." у зв`язку з тим, що є рішення Міністерства юстиції України з того самого питання.

Позивач вказані обставини не заперечує, проте, вважає, що вказані факти не позбавляють його права звернення зі скаргою у зв`язку з тим, що беззаперечні докази протиправності дій нотаріуса було отримано слідством лише у травні 2019 р.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, згідно з п. 5 ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: є рішення цього органу з того самого питання, і в даному випадку ця обставина встановлена, що є підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні скарги.

При цьому, врегульована ст. 37 Закону № 1952-IV процедура адміністративного оскарження не передбачає таких підстав для повторного звернення як встановлення нових обставин, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Згідно з матеріалами справи позивач дізнався про вчинення реєстраційної дії - державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 за результатами вчинення нотаріальних дій 20.06.2011 р. - у 2016 р., і тоді ж він і звернувся вперше зі скаргою до Міністерства юстиції України в порядку ст. 37 Закону № 1952-IV.

Згідно зі змісту відповідних скарг позивача він одразу посилався на протиправність нотаріального посвідчення договору у зв`язку з наявністю зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно.

З врахуванням викладеного при розгляді скарги позивача від 04.06.2019 р. у відповідача були відсутні підстави не застосовувати визначену п. 5 ч. 8 ст. 37 Закону №1952-IV підставу для відмови у задоволенні скарги.

Якщо під час розслідування у кримінальному провадженні №000089 буде встановлено нові обставини, що мають значення для встановлення відповідності законодавству укладеного правочину - договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 20.06.2011 р., позивач може на них посилатися для перегляду відповідного судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що згідно зі змістом позову позивач посилається на оскарження ним в судовому порядку вказаного правочину, і вказана обставина також унеможливлює розгляд по суті скарги згідно з положеннями п. 1 ч. 2, п. 3, 4 ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 17.11.2020 р.