Справа № 160/7686/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/7686/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора, Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур

про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про неуспішне проходження позивачем атестації та зобов`язати відповідачів призначити новий час (дату) складання іспиту у формі анонімного тестування.

Також позивачем подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів про неуспішне проходження начальником управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; заборони прокуратурі Дніпропетровської області в особі її уповноваженого керівника видавати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» на підставі рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про неуспішне проходження начальником управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора до набрання чинності судовим рішенням у справі № 160/7686/20. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, у забезпеченні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.11.2016 обіймає посаду начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області, як прокурор регіональної прокуратури.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», на підставі наказу Генерального прокурора України № 221 від 03.10.2019 позивачем 09 червня 2020 року в межах призначеної атестації пройдено анонімне тестування.

Згідно з рішенням Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту.

Позивач не погоджується з таким рішення, стверджує, що під час проходження тестування мав місце збій у роботі комп`ютера, а тому вважає, що рішення Комісії порушує його законні права та інтереси, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур є підставою для його подальшого звільнення з органів прокуратури і його реалізація фактично нівелює ефективність судового захисту у цій справі. У зв`язку з цим обрання способів забезпечення позову, визначених у відповідній заяві, є логічним та послідовним заходом, спрямованим на створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині, дійшов висновку, що звільнення позивача з займаної посади взагалі унеможливить виконання рішення суду в даній справі, оскільки проведення атестації передбачено лише для діючих прокурорів, у зв`язку з чим позивачу необхідно буде звернутися до суду з новою позовною заявою про поновлення на роботі.

Натомість суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції невірним.

За приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 152 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що суд при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховувати предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечити дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.

Суд апеляційної зазначає, що з матеріалів адміністративної справи не вбачаються очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень. Зазначені заявником ознаки не є очевидними, а є оскаржуваними, про що подано відповідний позов з аналогічними обґрунтуваннями підстав для його задоволення.

Позивач також не довів належними доказами можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених/оспорюваних прав/ інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття заходів забезпечення позову. Доводи заяви зводяться лише до припущень такого ускладнення.

При цьому ухвала суду першої інстанції про встановлення окремих заходів забезпечення позову також не містить належного обґрунтування очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень з посиланням на норми чинного законодавства, а також не містить мотивів суду, за яких той дійшов висновку, що може скластися ситуація, при якій для відновлення прав позивача у подальшому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат або взагалі їх відновлення стане неможливим.

Доводи апелянта про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд апеляційної інстанції не знаходить достатніми для зупинення дії оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, адже ухвалюючи рішення про забезпечення позову у вказаний спосіб, суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження Генерального прокурора з вирішення питань про проходження публічної служби працівниками прокуратури, що є неприпустимим відповідно до вимог чинного законодавства.

Також судом першої інстанції не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/521/17, який викладений у постанові від 28.03.2018 у справі з питань проходження публічної служби, відповідно до якого позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року в адміністративній справі № 160/7686/20 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 17 листопада 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 листопада 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров