Справа № 522/19585/20
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/522/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

За участі секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 05.11.2020 року надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.09.2020 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, за адресою: ринок «Київський» м. Одеса, було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою іноземця було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - проживає на території України без документів на право проживання. Про те, що на даний час є нелегальним мігрантом відповідачу відомо. Відповідач прибув до України 21.12.2019, державний кордон України перетинав легально, на підставі паспортного документу громадянина Узбекистану серії НОМЕР_1 , який на момент перевірки відповідача в нього відсутній. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

08.09.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003644 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.09.2020 ПН МОД № 003679 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 3400 грн.

08.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення від № 199 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 07.10.2020 року. Проте, у визначений термін відповідач не виїхав.

На даний час громадянин Узбекистану ОСОБА_1 на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. У ГУ ДМС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року провадження у справі було відкрито.

Через неявку сторін 13.11.2020 року розгляд справи відкладено на 17.11.2020 року на 15.00 год..

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, 17.11.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідач прибула на територію України в 2019 році, проте на теперішній час законних підстав перебувати та джерел відповідач не має. Рішення міграційної служби про повернення до країни походження добровільно не виконав, відповідача повторно було виявлено 05.11.2020 року, тому вважає, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідач у присутності перекладача Нішонова Рустамжона позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, зазначив, що згоден виїхати за межі України. При цьому, посилався на те, що виїхати за кордон України у встановленому рішенням міграційної служби строк не було можливості, оскільки не було коштів. На даний час його родина готова придбати йому квиток.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позов.

Судом встановлено, що 08.09.2020 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, за адресою: ринок «Київський» м. Одеса, було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою іноземця було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - проживає на території України без документів на право проживання. Про те, що на даний час є нелегальним мігрантом відповідачу відомо. Відповідач прибув до України 21.12.2019, державний кордон України перетинав легально, на підставі паспортного документу громадянина Узбекистану серії НОМЕР_1 , який на момент перевірки відповідача в нього відсутній. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

08.09.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003644 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.09.2020 ПН МОД № 003679 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 3400 грн.

08.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення від № 199 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 07.10.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Проте, у визначений термін відповідач не виїхав. Доказів щодо легального знаходження на території України відповідач до суду не надав. Отже, на даний час відповідач на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Окрім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2020 року по справі 522/19581/20 було вирішено затримати громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 05.05.2021, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянка Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення; доказів легального перебування на території України не надав; останній не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, зважаючи на те, що відповідач порушила правовий режим знаходження його на території України, суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав та бажає виїхати за країни походження.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Повний текст рішення суду складено 17.11.2020 року.

Суддя Л.В. Домусчі