Справа № 219/8855/20
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8855/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Тетяни Анатоліївни, Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Т.А., в якій просить: 1) визнати протиправними дії старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Т.А. щодо складання протоколу та винесення постанови про накладання адміністративного стягнення; 2) скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 000390 від 19 вересня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19 вересня 2020 року старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А. винесено постанову за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, проте ОСОБА_1 не погоджується з вказаною постановою та вважає її незаконною з таких підстав. Так, 19 вересня 2020 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, маючи намір виїхати з непідконтрольної території України, позивач була вимушена перетнути кордон України та Росії через тимчасово непрацюючий пункт пропуску ДКУ «Успенка», оскільки іншим способом покинути непідконтрольну територію було неможливо, оскільки з березня 2020 року по теперішній час незаконним військовим формуванням на території Донецької області було прийнято рішення щодо припинення роботи пунктів пропуску на лінії розмежування бойових дій з Україною у зв`язку з розповсюдженням вірусу COVID-19. Перебуваючи на непідконтрольній території, ОСОБА_1 відчувала небезпеку для свого життя та здоров`я, тому для усунення загрози своєму життю вимушена була порушити Закон, оскільки іншим способом усунути небезпеку було неможливо. Таким чином, вважає, що нею було скоєно правопорушення у стані крайньої необхідності, а тому відповідач повинна була закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, старший інспектор прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітан Фрончук Т.А. при винесенні оскарженої постанови не дала можливості позивачу звернутись за правовою допомогою, а також порушила вимоги ст. 245 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 160 КАС України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

09 листопада 2020 року позивачем недоліки усунені, у зв`язку з чим цього ж дня ухвалою судді залучено до участі у справі у якості співвідповідача Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, місцезнаходження якого: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 09 годину 00 хвилин 17 листопада 2020 року з викликом сторін у приміщення суду.

Позивач ОСОБА_1 , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до ч. 1 ст. 129 КАС України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, до судового засідання не з`явилась. 09 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідачі: старший інспектор прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітан Фрончук Т.А., Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України, у судове засідання не з`явились за невідомою суду причиною.

Разом з тим, до початку судового засідання на електронну пошту суду від начальника Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України Петріва Ю. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Так, 19 вересня 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ, про що наявна інформація в Інтернет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів. Цього ж дня окупаційною владою ТОТ України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська» з 07 години 00 хвилин до 18 години 30 хвилин, про роботу якого та кількість осіб, які здійснили виїзд з ТОТ України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтернет виданнях та на сторінках у соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, у зв`язку з чим позивачка мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України. Разом з тим, ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснила, що 19 вересня 2020 року на напрямку Успенка (ТОТ України) - н.п. Матвєєв Курган (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщених товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815. При дачі пояснень позивач не висказувала будь-яких заперечень або зауважень щодо змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли звільняти її від адміністративної відповідальності або пом`якшувати відповідальність за адміністративне правопорушення, та зазначила, що виїхала з ТОТ України до Російської Федерації через закритий ППр «Успенка». В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні пояснення позивача, написані нею власноруч, в яких вона підтвердила данні, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення. Крім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про роз`яснення їй права на отримання безоплатної правової допомоги, від чого вона відмовилась та зазначила, що бажає захищати себе особисто. Таким чином, начальник Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України Петрів Ю. вважає, що Франчук Т.А. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення врахувала обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винної та винесла мінімальне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що їй загрожувала небезпека, та вона діяла у стані крайньої необхідності, у зв`язку з чим завідомо порушила законодавство України.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 286 КАС України строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також можливість розгляду справи у письмовому провадженні у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надану ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Тетяни Анатоліївни, Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не обґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 000390, винесеної 19 вересня 2020 року старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А., вбачається, що 19 вересня 2020 року о 19 годині 25 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , яка пояснила, що 19 вересня 2020 року о 12:00 годині перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка», чим порушила вимоги п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З урахуванням обставин, передбачених ч. 2 ст. 33, ст.ст. 34, 35 КУпАП, щирого каяття винного, а також визнання вчиненого правопорушення, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. З копії вказаної постанови також вбачається, що її зміст доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на зрозумілій їй мові, копію постанови нею отримано 19 вересня 2020 року.

З доданої до відзиву на позовну заяву копії заяви ОСОБА_1 вбачається, що їй 19 вересня 2020 року роз`яснювалось право на безоплатну правову допомогу, від чого вона відмовилась, оскільки буде захищати себе сама (а.с. 29), що спростовує твердження позивача, викладені у позовній заяві, про те, що під час винесення оскаржуваної постанови вона була позбавлена права скористатись правовою допомогою.

Крім того, до відзиву на позовну заяву додано копію пам`ятки, згідно якої ОСОБА_1 19 вересня 2020 року були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та положення ст. 63 Конституції України (а.с. 30).

Також з доданої до відзиву на позовну заяву копії пояснень від 19 вересня 2020 року, підписаних позивачем, вбачається, що вона 19 вересня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перетнула ДКУ з тимчасово окупованої території України Донецької та Луганської областей через тимчасово непрацюючий пункт пропуску до Російської Федерації. Також у вказаних поясненнях зазначено, що вони зі слів ОСОБА_1 надруковані правильно, нею прочитані, свою вину вона визнає повністю, зауважень, скарг, клопотань та доповнень не має (а.с. 31).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення № 000390 від 19 вересня 2020 року, винесеної старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А. , зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в порушенні п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08 вересня 2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Враховуючи отримані письмові пояснення ОСОБА_1 та керуючись положеннями ст. 258 КУпАП, старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А., тобто повноваженою особою, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2017 року, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» № 106-р від 18 лютого 2015 року визначено перелік пунктів пропуску через державний кордон, які підлягають закриттю, до яких також відноситься станція «Успенка».

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» № 815 від 17 липня 2019 року в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», пункту 44 Постанови Кабінету Міністрів України № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» від 04 червня 2015 року, за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї, особи притягуються до відповідальності згідно із законом.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка» не через контрольні пункти в`їзду-виїзду, перелік яких визначено додатками 1,2 тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області за наказом 1-го заступника керівника антитерористичного центру при СБУ (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 14 квітня 2017 року № 222-ог, та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Отже, факт вчинення позивачем порушення ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, є доведеним.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення не заперечується і самим позивачем у позові та поясненнях, відібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд враховує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не ставилось питання про необізнаність з її правами та обов`язками, з якими вона, згідно дослідженої вище копії пам`ятки, була ознайомлена під підпис, не подавались зауваження до порядку розгляду справи, у тому числі щодо не роз`яснення їй прав, не ставилось питання про необхідність скористатись правовою допомогою, від якої вона взагалі згідно копії заяви, підписаної нею, відмовилась, заперечення щодо виявленого правопорушення не подавались.

Розгляд справи відбувся у присутності позивача, проведений уповноваженою посадовою особою органу Державної прикордонної служби України, за результатом вирішення справи ОСОБА_1 вручено постанову про накладення стягнення, яка нею одержана під розпис у день прийняття постанови.

Також, постанова про накладення штрафу містить прізвище, ім`я та по батькові, посаду особи, яка прийняла відповідне рішення; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дату народження та місце проживання; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; результат розгляду справи та суму адміністративного стягнення, визначену з дотриманням приписів ст. 204-2 КУпАП.

Обставин, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення з незалежних від позивача причин, під час розгляду справи про правопорушення не наводилось. У тому числі, такі причини не підтверджені належними доказами позивачем і під час розгляду справи в суді.

При цьому, посилання позивача у позові про те, що вона скоїла адміністративне правопорушення у стані крайньої необхідності, не підтверджені ОСОБА_1 належними доказами та виключаються з огляду на таке.

Статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Разом з тим, небезпека, яка нібито загрожувала позивачу, могла бути усунута іншими засобами, оскільки вона мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України через КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська», у зв`язку з чим посилання ОСОБА_4 на стан крайньої необхідності у даному випадку виключаються.

Вищенаведене свідчить про дотримання старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А. вимог, передбачених ч. 1 ст. 258 КУпАП, ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст.ст. 204-2, 280, 283 КУпАП, при винесенні оскаржуваної постанови, а відтак підстав для її скасування не вбачається, з огляду на що суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову через його необґрунтованість.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору залишаються за ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 20, 72, 77, 132, 134, 139, 205, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Тетяни Анатоліївни, Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних про визнання протиправними дій старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Тетяни Анатоліївни щодо складання протоколу і винесення постанови про накладання адміністративного стягнення та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 000390 від 19 вересня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , фактичне місце проживання/перебування якої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі:

Старший інспектор прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітан Фрончук Тетяна Анатоліївна, місце проходження служби якої: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58, РНОКПП невідомий;

Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження якого: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58.

Суддя О.С. Конопленко