Справа № 132/3417/20
Суддя: Ставнійчук С. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/3417/20
Провадження № 2-а/132/42/20
Рішення

Іменем України

17 листопада 2020 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Ставнійчук С.В.,

за участі секретаря Лисюк О.П.,

розглянувши в залі суду в м. Калинівка в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капрала поліції Вільта Артьома Миколайовича про скасування постанови серії ЕАМ №3300648 від 17.10.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капрала поліції Вільта А.М. про скасування постанови серії ЕАМ № 3300648 від 17.10. 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.10.2020 року близько 23:16 год в м. Калинівка по вул. Маяковського відповідачем було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 510 грн за ч.2 ст. 126 КУпАП через порушення п. 2.1а ПДР, а саме через те, що його посвідчення водія міжнародного зразка є недійсним на території України.

З постановою позивач не погоджується, вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутній склад правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП. Зазначив, що видане на території Російської Федерації посвідчення водія відповідає вимогам Віденської конвенції про дорожній рух 1968 року. При цьому діючим є принцип пріоритету міжнародного права (договору) над національним, якщо його норми визнані державою в законодавчому порядку. А тому висновок інспектора про те, що його посвідчення водія є недійсним на території України суперечить вимогам вказаної конвенції.

При винесені вказаної постанови йому не були забезпечені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він є громадянином Російської Федерації і не володіє державною мовою та не обізнаний із законодавством України, а при розгляді справи йому не було запропоновано скористатися послугами перекладача та не було реалізовано його право скористатися правовою допомогою, чим порушено принцип «рівності можливостей» у представленні своєї позиції.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом, у якому позивач просив скасувати постанову серії ЕАМ № 3300648 від 17.10.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу правопорушення.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Надано відповідачеві право подати відзив на позовну заяву, разом з доказами на підтвердження заперечень відповідача щодо позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач інспектор Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капрал поліції Вільт А.М. позовні вимоги визнав. Пояснив, що підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, яке надає право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме категорії «В», було те, що на зворотному боці посвідчення відсутня дата видачі посвідчення навпроти піктограми транспортного засобу категорії «В». Але такі висновки були помилковими, в зв`язку з чим не заперечував проти задоволення позову позивача.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою інспектора поліції Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Вільта А.М. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАМ №3300648 від 17.10.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 17.10.2020 о 23:16 год в м. Калинівка, вул. Маяковського, керуючи транспортним засобом Opel Vectra 2.0 НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів; Т - трамваї та тролейбуси.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Частиною 3 та 4статті 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Також, згідно з ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, інспектор поліції встановив марку, модель, номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 - Opel Vectra 2.0DL 16V, номерний знак НОМЕР_2 , а також номер посвідчення водія НОМЕР_3 .

Згідно з копії посвідчення водія, наданого позивачем видно, що воно видане на території Російської Федерації 14.07.2017, строк його дії до 14.07.2027 року № 50 32 940371; категорії (підкатегорії) транспортних засобів, на які розповсюджується дія посвідчення : А, А1,В,В1,С,С1,D, D1, ВЕ,СЕ,С1Е, DE,D1E,М, рік найбільш ранньої дати отримання права на керування транспортним засобом -1987.

Згідно із п.2 «а» статті 41 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Української УРСР із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII 12.07.1974, а Російською Федерацією 07.06.1974, встановлено, що Договірні сторони будуть визнавати: i) будь-яке національне водійське посвідчення, яке відповідає положенням додатку 6 до цієї Конвенції, яке є дійсним на своїй території для керування транспортним засобом відповідної категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видані свідоцтва, за умови , що ці свідоцтва є дійсними і що вони видані іншою Договірною стороною чи одним із її територіальних підрозділів чи об`єднанням, уповноваженим на це Договірною стороною.

Вимоги до національного посвідчення водія встановлені у додатку №6 до Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року.

З аналізу змісту положень вказаного додатку видно, що посвідчення водія ОСОБА_1 відповідає положенням додатку 6 до цієї Конвенції, доказів його недійсності на території Російської Федерації суду не надано, а також у суду відсутні сумніви щодо недійсності вказаного посвідчення. Відповідно до положень даної Конвенції на території України визнаються дійсними посвідчення водія, видане на території іншої держави- учасниці Конвенції відповідно до її положень.

Також згідно з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra 2.0DL 16V, номерний знак НОМЕР_2 , мав при собі посвідчення водія № НОМЕР_3 , згідно з яким його дія розповсюджується на такі категорії (підкатегорії) транспортних засобів: А, А1,В,В1,С,С1,D, D1, ВЕ,СЕ,С1Е, DE,D1E,М, тобто крім тролейбусів і трамваїв.

При цьому, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить висновків та доказів та підтвердження обставин щодо технічних характеристик транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також на підставі яких відомостей інспектор поліції встановив, що посвідчення водія не розповсюджує свою дію на категорію (підкатегорію) транспортного засобу, яким керував позивач, а так само не містить і відомостей , до якої саме категорії відноситься цей транспортний засіб.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії.

Отже,у діях водія ОСОБА_1 відсутня подія адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі, оскільки посвідчення водія № НОМЕР_3 , є дійсним на території України та його дія розповсюджується на всі категорії (підкатегорії) транспортних засобів, крім трамваїв і тролейбусів.

Дослідивши надані позивачем докази, а також зміст оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що при винесенні зазначеної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, вказана постанова є необґрунтованою та безпідставною, а тому висновок органу, який виніс оскаржувану постанову про порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст. 126 КупАП, п.2.1 «а» ПДР України не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Доводи позовної заяви про порушення вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, шляхом незабезпечення ОСОБА_1 права скористатися правовою допомогою та послугами перекладача не приймаються судом до уваги, оскільки доказів, що позивач заявляв відповідні клопотання під час розгляду справи суду не надано.

Відповідно до п.3ч.3ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, судові витрати позивача у виді судового збору в сумі 420, 40 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 77, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, ст. 7, 9, ч. 1 ст.121, ч. 6 ст. 121, ст. 245, 246, 248, 249, 251, 254, 268, 280, 285, 287, 288, 293 КУпАП,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3300648 від 17.10.2020 року винесену інспектором Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Вільт Артьомом Миколайовичем про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з Калинівського Відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Калинівський Відділ поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області ( вул. В. Нестерчука, 64 м. Калинівка,22400).

Суддя С.В. Ставнійчук