Справа № 420/6753/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/6753/20
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «В.С.В.» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року про відмову у забезпеченні позову товариства з обмеженою відповідальністю «В.С.В.» до управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису (вимоги) про демонтаж тимчасової споруди №110353 від 02.07.2020,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 липня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «В.С.В.» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати припис (вимогу) управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди №110353 від 02.07.2020 року.

Разом із позовною заявою ТОВ "В.С.В." подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради або іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди за адресою м.Одеса вул.Генуезька 3, яка належить ТОВ "В.С.В.".

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "В.С.В." зазначило, що оскаржуваний припис містить застереження щодо можливого демонтажу тимчасової споруди з боку відповідача, у разі якщо позивач не здійснить демонтаж самостійно. В такому разі, у разі задоволення позову, позивач понесе великі збитки, компенсувати які в подальшому зможе за рахунок місцевого бюджету. Задля недопущення порушення прав позивача та надмірного тягаря для місцевого бюджету з компенсування можливих збитків, ТОВ "В.С.В." просить забезпечити позов.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року ТОВ "В.С.В." відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріально та процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що без застосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза демонтажу тимчасової споруди позивача. У разі визнання оскаржуваного рішення відповідача незаконним, позивач буде змушений знову звертатись до суду, але вже з вимогами щодо відшкодування заподіяної йому шкоди в розмірі вартості тимчасової споруди. Апелянт зазначає, що вказані ним підстави забезпечення позову повністю спів мірні із заявленими позовними вимогами.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін, в зв`язку з необґрунтованістю доводів апеляції.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності законодавчих підстав забезпечення позову ТОВ "В.С.В" шляхом заборони управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради або іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди за адресою м.Одеса вул.Генуезька 3.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи, якими відповідач обґрунтовує заяву про забезпечення позову, не є підставою для його забезпечення.

Підставою для знесення тимчасової споруди є припис (вимога) управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди №110353 від 02.07.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний припис винесений у зв`язку з тим, що тимчасова споруда, на думку відповідача, встановлена з порушенням, зокрема, Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м.Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року № 3961-VI.

Так, Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті Одесі визначають, серед іншого, поняття «тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (ТС)» як одноповерхової споруди, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п.15.1 Правил №3961-VI, заходи з контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами вимог, встановлених законодавством у сфері встановлення, розміщення та експлуатації ТС та елементів торгівлі, здійснюється уповноваженим органом в межах відповідно покладених на нього повноважень, завдань та функцій в порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно з п.15.4 Правил №3961-VI за результатами проведених уповноваженим органом інвентаризації та/або обстеження, складається акт, у якому фіксуються виявлені порушення.

За наслідками розгляду акту фіксації та доданих до нього матеріалів Уповноважений орган вправі здійснити наступні дії: звернутися до особи, якою допущено порушення встановленого порядку розміщення та експлуатації ТС та елементу торгівлі з приписом про усунення порушень у визначений уповноваженим органом термін; звернутись до особи, що порушує вимоги цих Правил з приписом про демонтаж протиправно розміщених ТС та елементів торгівлі; звертатись до інших органів, уповноважених здійснювати контроль за додержанням законодавства про благоустрій населених пунктів.

Правилами №3961-VI встановлені наслідки щодо невиконання припису про демонтаж тимчасової споруди.

Так, згідно п.15.6, п. 15.7 Правил №3961-VI у разі невиконання або неналежного виконання власником (користувачем) тимчасової споруди припису про усунення порушень, Уповноважений орган готує проект рішення виконавчого комітету Одеської міської ради про демонтаж таких тимчасових споруд та виносить його на розгляд виконавчого комітету Одеської міської ради. У разі прийняття виконавчим комітетом Одеської міської ради рішення про демонтаж ТС на підставі такого рішення Уповноважений орган власними силами або силами залучених на договірних засадах суб`єктів господарювання здійснює демонтаж протиправно розміщених ТС в порядку, встановленому цими Правилами.

З наведеного вбачається, що невиконання позивачем оскаржуваної вимоги (припису) управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 02.07.2020 року №110353 про демонтаж тимчасової споруди, само по собі не тягне за собою безпосереднього демонтажу такої тимчасової споруди. Для здійснення відповідних дій щодо демонтажу повинно бути прийнято рішення виконкому міської ради.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності законодавчих підстав забезпечення позову ТОВ "В.С.В" шляхом заборони управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради або іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди за адресою м.Одеса вул.Генуезька 3.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при розгляді заяви не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.150,151,308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "В.С.В." - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко