Справа № 460/1301/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1301/20 пров. № А/857/10608/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

представника позивача Осадовського Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року (ухвалене головуючим - суддею Гудима Н.С. об 15 год. 07 хв. у м. Рівне, повний текст судового рішення складено 20 липня 2020 року) у справі № 460/1301/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000031/1 від 31.01.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2020/00033.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в січні 2020 року за її дорученням у OKRIM AUTO (Франція) було придбано автомобіль марки RENAULT модель ESPASE. Зазначає, що декларантом подано до митного органу усі необхідні документи для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість вказаного транспортного засобу визначена за основним методом, тобто за ціною договору. Стверджує, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу. Вважає, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими та протиправними, оскільки у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань та зазначити детальну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Мотиви щодо обраного відповідачем методу, підстави за яких неможливо застосувати попередні методи, а також конкретного обґрунтування числового значення вартості автомобіля, визначеного митним органом, не наведено.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA20400/2020/000031/1 від 31.01.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2020/00033.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204120/2018/008384 від 30.01.2020 за ціною договору, або неможливості спростування таких сумнівів поданими декларантом документами, а отже такі сумніви відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивачем до митного оформлення не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товарів належні документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апелянт в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 23.01.2020 за дорученням позивача Муковозом О.А. у OKRIM AUTO (Франція, м.Буассі-Сен-Леже) замовлено автомобіль марки RENAULT модель ESPASE, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 132,133).

24.01.2020 позивач здійснила оплату вказаного автомобіля у безготівковій формі через установу банку, що підтверджується платіжним дорученням від 24.01.2020 та випискою із системи SWIFT (а.с.23,128,129).

28.01.2020 після оплати позивачем вартості вказаного автомобіля, останній був переданий продавцем позивачу та відправлений до імпортного митного оформлення (а.с. 130,131).

31.01.2020 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу на митний пост митну декларацію № UA204120/2020/009219 для митного оформлення в режимі імпорт легкового автомобіля марки «RENAULT» модель «ESPASE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1598 см.куб., вартість 8420 євро, за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору) (а.с. 16-17).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) № VO072/1/2020 від 21.01.2020, декларацію про походження товару від 21.01.2020, акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 29.01.2020, експертну довідку № 2263/20 від 29.01.2020, платіжне доручення в іноземній валюті через SWIFT від 24.01.2020 № 0408004, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.11.2016, експортну декларацію 20PL301010E0065773 (а.с. 112-113).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: висновок про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; копію декларації країни відправлення.

Декларант листом від 30.01.2020 відмовився від подання до митного органу будь-яких документів (а.с.62).

31.01.2020 Поліською митницею ДМС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000031/1 по митній декларації № UA204120/2020/008384, згідно з яким митну вартість легкового автомобіля марки «RENAULT» модель «ESPASE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , бувшого у використанні, збільшено з 8420 EUR до 14050 EUR (а.с. 13).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відмовою у надані усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та у відповідності до ч .5 ст. 54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. Зазначено, що 1) подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Республікою Франція, а згідно з графою 15 МД країною відправлення є Німеччина, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу; 2) згідно з замовленням від 23.01.2020 №342/2020 відсутній підпис покупця; 3) наданий до митного оформлення документ реєстрації транспортного засобу від 04.11.2016 № 2016ЕХ22514 містить інформацію, що транспортний засіб зареєстрований на TEMSYS COMPOSITES DISTRIBUTION 15 RUE HENRI BRISSON 34500 BEZIERS . Разом з тим, дане не ідентифікується з продавцем OKRIM AUTO відповідно до рахунку від 21.01.2020 №VO072/1/2020.

Також вказано, що для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці. Вартість транспортного засобу визначено на підставі витягу з електронного довідника SuperSHCWACKE 01/2020 (14050 євро).

Відповідно до цього, відповідачем прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2020/00033, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA204120/2018/008384 від 30.01.2020 (а.с.14). Причиною відмови зазначено наступне: «Митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ті товари та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000031/1 від 31.01.2020.

19.02.2020 декларантом подано до митного органу уточнюючу митну декларацію № UA204120/2020/009219, у якій країною відправлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель «ESPASE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 зазначено - Франція (а.с. 84-86).

Позивач вважаючи прийняті рішення відповідача протиправними, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За змістом ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Відповідно до ч. 3, 4 статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 57 МК України закріплено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як згадувалось вище та підтверджується матеріалами справи, що з метою митного оформлення транспортного засобу декларантом подано для митного оформлення митну декларацію № UA204120/2020/009219 від 31.01.2020, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «легкового автомобіля марки «RENAULT» модель «ESPASE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1598 см.куб.» Одержувач ОСОБА_2 (графа 8 Митної декларації). При цьому, митна вартість товару згідно із графами 42, 43 вказаної МД була визначена за першим (за ціною договору) методом у сумі 8420, 00 євро.

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації, що зазначені в картці відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2020/00033, додано такі документи:

рахунок-фактуру (інвойс) №VO072/1/2020 від 21.01.2020,

декларацію про походження товару від 21.01.2020,

акт про проведення огляду (переогляду), товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду), що здійснюється при виконанні № UA205020/2020/101472 від 28.01.2020;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.11.2016;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 0408004 від 24.01.2020;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару RC_RNKPF5LLQXYT2ZB0M25B від 24.01.2020;

висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 2263/20 від 29.01.2020;

договір про надання послуг митного брокера 01-БН-12 від 28.01.2020;

інші некласифіковані документи № б/н від 29.01.2020 та № НОЕ 713339 від 27.01.2020;

платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 1054 від 30.01.2020 та № 1099 від 29.01.2020;

копія митної декларації країни відправлення № 20PL301010E0065773 від 28.01.2020

паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 01.08.2017;

паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_4 від 16.02.2015;

митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA204120.2020.008384 від 30.01.2020.

19.02.2020 декларантом подано до митного органу уточнюючу митну декларацію № UA204120/2020/009219, у якій країною відправлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель «ESPASE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 зазначено - Франція (а.с. 84-86).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З матеріалів справи вбачається, а саме з відзиву на позовну заяву та з апеляційної скарги, що підставою для витребування додаткових документів слугувало те, що за результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. В результаті чого вартість була визначена за резервним методом, а за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформаію на підставі витягу з електронного довідника SuperSHCWACKE 01/2020

Однак на думку суду зазначені обставини не можуть свідчити на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відтак, правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості є:

1) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості;

5) виявлення, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Натомість в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відмовою у надані усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та у відповідності до ч .5 ст. 54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. Зазначено, що 1) подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Республікою Франція, а згідно з графою 15 МД країною відправлення є Німеччина, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу; 2) згідно з замовленням від 23.01.2020 №342/2020 відсутній підпис покупця; 3) наданий до митного оформлення документ реєстрації транспортного засобу від 04.11.2016 № 2016ЕХ22514 містить інформацію, що транспортний засіб зареєстрований на TEMSYS COMPOSITES DISTRIBUTION 15 RUE HENRI BRISSON 34500 BEZIERS . Разом з тим, дане не ідентифікується з продавцем OKRIM AUTO відповідно до рахунку від 21.01.2020 №VO072/1/2020. Також вказано, що для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці. Вартість транспортного засобу визначено на підставі витягу з електронного довідника SuperSHCWACKE 01/2020 (14050 євро). Саме ця інформація і зазначена, як така, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статті 58-63 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Разом з цим, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не міститься відомостей щодо обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих позивачем документів, а також не зазначено вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів. З тих підстав колегія суддів вважає його необґрунтованим.

В свою чергу, доводи відповідача про сумніви у достовірності заявленого рівня митної вартості, є безпідставними, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, декларантом, було подано для митного оформлення перелік документів для визначення митної вартості.

Колегія суддів встановила, що подані для митного оформлення перелік документів для визначення митної вартості містять всі реквізити, що необхідні для ідентифікації придбаного позивачем автомобіля.

Так, відповідно до рахунку-фактури VO072/1/2020 ОСОБА_1 придбала в OKRIM AUTO (Франція, м.Буассі-Сен-Леже) автомобіль марки RENAULT модель ESPASE, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 вартістю 8420 євро (а.с. 126, 127).

Зазначену митну вартість вказаного автомобіля підтверджено випискою із платіжної системи SWIFT за 24.01.2020, заявою «Komunikat IE599 - Potwierdzenie wywozu» від 28.01.2020, платіжним дорученням в іноземній валюті від 24.01.2020 та замовленням на придбання №342/2020 від 23.01.2020 (а.с.128-133), згідно з якими позивач сплатив OKRIM AUTO за автомобіль саме 8420 євро.

Вартість автомобіля в повній мірі також підтверджується копією експортної декларації №20PL301010E0065773 від 28.01.2020 (а.с. 19).

При цьому, суд зауважує, що підстави для сумніву в дійсності експортної декларації відсутні. Оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу (або VIN-код кузова) є унікальним, то співставлення даних, які містяться в експортній декларації з даними імпортної митної декларації дозволяє однозначно стверджувати, що ці документи стосуються однієї поставки: поставки з Польщі до України легкового автомобіля, марки RENAULT модель ESPASE, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Щодо доводів відповідача, що подане позивачем до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Республікою Франція, а згідно з графою 15 МД країною відправлення є Німеччина, що, на його думку, свідчить про наявність ризиків, - суд першої інстанції правильно відхилив як безпідставні, оскільки таке зазначення у митній декларації країною відправлення Німеччини замість Республіки Франції було помилковим, що можливо було встановити з сукупності інших поданих декларантом документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рахунку-фактури, виписки із системи SWIFT, замовлення на придбання, експортної декларації). Крім цього, згодом позивачем самостійно відкориговано вказану помилку, що підтверджується наявними у справі документами, а саме: уточнюючою митною декларацією від 19.02.2020 (а.с. 84-86).

Покликання відповідача на положення умов поставки EXW Інкотермс 2010, зазначених у заяві «Komunikat IE599 - Potwierdzenie wywozu» від 28.01.2020 (а.с. 131), суд оцінює критично, оскільки умови поставки EXW - термін Інкотермс 2010 та 2020, означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Отже, згідно з вимогами EXW продавець OKRIM AUTO не був зобов`язаний надати позивачу придбаний транспортний засіб виключно за місцезнаходженням свого підприємства, складу, а саме: Франція, м.Буассі-Сен-Леже, а міг поставити його в іншому названому місці, зокрема, Польщі. Жодних доказів на спростування вказаної обставини, а також доказів перевезення автомобіля іншим шляхом, аніж його доставка продавцем до митного кордону на територію Польщі, відповідачем в ході судового розгляду справи не надано та в матеріалах справи відсутні.

Це ж стосується і доводів відповідача про те, що позивачем не включено у вартість автомобіля витрати, пов`язані з його транспортуванням (перевезенням) та страхуванням автомобіля, оскільки жодних доказів того, що вони понесені позивачем відповідачем не надано і у матеріалах справи відсутні

Відтак на переконання суду митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що визначаючи згідно рішення про коригування митної вартості, митну вартість імпортованого транспортного засобу, відповідач послався лише на те, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої із зовнішніх джерел.

Апеляційний суд критично ставиться до того, що відповідачем за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу, визначену відповідно до витягу з періодичного довідника SuperSCHWACKE, оскільки апелянтом не вказано, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що імпортований позивачем автомобіль має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації. Тому, вказаний метод не враховує індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість.

Відтак, достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування та визначення у встановленому законом порядку технічного стану та комплектації транспортного засобу не наведено.

Підсумовуючи, апеляційний суд наголошує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня вартості іншого товару за інформацію каталогу SuperSCHWACKE не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не може ставитись у вину покупцеві транспортного засобу, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, так само як за відсутності у митного органу достовірних доказів про зворотне, - не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, оскільки декларантом у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, а митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за методом обраним позивачем.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі № 460/1301/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року