Справа № 280/6261/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року Справа № 280/6261/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не виплати позивачу, у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 11 980 грн. 44 коп.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 161 від 10.08.2020 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Однак, на момент виключення позивача зі списків особового складу відповідачем не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 11 980,44 грн., яка була визначена у витязі про виключення зі списків особового складу, як така, що підлягає виплаті. На письмову вимогу про виплату заборгованості відповідач повідомив про відсутність коштів для здійснення виплати. З посиланням на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить суд їх задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві від 01.10.2020 вх. № 46163 посилається на те, що 07.08.2020 за вих. №3/26/27/2-923 начальником речової служби було направлено до Південного Одеського територіального управління довідку щодо заборгованості за неотримане речове майно перед військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 НГУ для прийняття рішення та виплати заборгованості за речове майно. Однак, на дату розгляду справи грошові кошти військовій частині НОМЕР_2 НГУ не виділено, для самостійної виплати відповідач коштів не має. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6261/20. Призначено судове засідання на 15 жовтня 2020 року без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 10.08.2020 № 161 припинено контракт про проходження громадянами військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 08 серпня 2020 року солдата ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою стрільця-радіотелефоніста 2-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) та звільненого відповідно до п. «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2020 № 23 о/с у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, без права носіння військової форми одягу 08 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 НГУ із листом від 19.08.2020 в якому просив в найкоротший термін погасити заборгованість з виплати компенсації за неотримане речове майно у розмірі 11980,44 грн.

Листом від 26.08.2020 вих. № 3/26/33-972-0-20 позивача повідомлено про те, що станом на 26.08.2020 до військової частини НОМЕР_2 НГУ кошти для виплати компенсації військовослужбовцям за неотримане речове майно не надходили.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та з вимогою стягнути грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі Порядок № 178).

Порядок № 178 визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, шо виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

З аналізу приписів вищенаведених норм законодавства, суд зазначає, що позивач, під час проходження військової служби, обтяжений власними витратами на придбання речового майна, мав правомірні очікування на отримання його грошової компенсації, оскільки і приписами Закону № 2011-XII, і Порядку № 178, гарантоване як право на отримання вказаного речового майна, так і право на одержання його грошової компенсації у протилежному випадку.

Суд зауважує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Вказана правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №803/756/17.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 161 від 10.08.2020 визначено, що «відповідно до Постанови КМУ від 18.03.2016 № 178 «Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» та наказу МВС від 07.06.2017 № 475 «Про речове забезпечення Національної гвардії України» виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 11980,44 грн…».

В матеріалах справи міститься довідка начальника речової служби військової частини НОМЕР_2 від 26.08.2020 згідно якої позивачу належить до сплати замість неотриманого речового майна 11980,44 грн.

Отже, відповідачем встановлено наявність заборгованості перед позивачем за процедурою, визначеною Порядком № 178.

Проте, виплата грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у розмірі 11 980 грн. 44 коп. наразі не здійснена.

Посилання відповідача на відсутність у військової частини грошових коштів, необхідних для виплати компенсації вартості за неотримане речове майно, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки наявність у останнього права та підстав для отримання такої компенсації встановлена самою військовою частиною у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити повністю.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, щодо не виплати ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 11 980 грн. 44 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16 листопада 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко