Справа № 460/2999/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2999/20 пров. № А/857/11596/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Михальської М. Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року (головуючий суддя: Дудар О.М., місце ухвалення - м. Рівне, дата складення повного тексту рішення - 13.07.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 , 27.04.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.04.2020 № 273 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 16.04.2020 № 54о/с «По особовому складу»;

- поновити на посаді начальника сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 17 квітня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 квітня 2020 року по день постановлення судового рішення.

Обґрунтовує позов тим, що його протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів Національної поліції, оскільки таке пов`язане із винесенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що 16.04.2020 Костопільським районним судом Рівненської області у справі № 564/749/20 прийнято постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою встановлено відсутність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що на думку позивача унеможливлює притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Відповідачем, 19.10.2020 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, розгляд справи проводити без участі їх представника.

Розгляд справи, який призначено на 03.11.2020 в режимі відеоконференції, було відкладено на 17.11.2020, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують повноваження на представництво позивача у Восьмому апеляційному адміністративному суді.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Курганської Олени Вікторівни про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у зв`язку з тим, що згідно інформації наявної у «Системі бронювання відеоконференцзв`язку», у Рівненському окружному адміністративному суді, Рівненському міському суді Рівненської області, Рівненському апеляційному суді, Господарському суді Рівненської області була відсутня технічна можливість провести судове засідання у режимі відеоконференції.

Представник позивача Курганська О.В. , 17.11.2020 подала до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні цього клопотання, так як повідомлені представником позивача причини неявки визнано судом не поважними, оскільки представник позивача надав перевагу іншому судовому засіданню по іншій справи. Крім цього, участь позивача та його представника в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їх повторна неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Отже, сторони в судове засідання 17.11.2020 повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з 28.09.2006.

В органах Національної поліції України проходив службу з 07.11.2015, з 29.04.2016 - на посаді начальника сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Зазначені обставини підтверджуються послужним списком ОСОБА_1 , особистий номер М-222471.

Інспектором роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Безушком В.М., 01.04.2020 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (бланк серії ДПР18 № 265066) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1 01.04.2020 о 15 год. 00 хв керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Руданського у м. Костопіль Рівненської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху.

Факт відмови позивача від огляду на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я підтверджується актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.04.2020, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, 01.04.2020 видано наказ № 640 «Про призначення службового розслідування», згідно з яким призначене службове розслідування за фактом складення щодо начальника сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за перебування за кермом з явними ознаками сп`яніння та відмови від проходження огляду на місці зупинки та у відповідному медичному закладі.

Зазначеним наказом для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію, на час проведення розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.

Начальником ГУ НП в Рівненській області, 07.04.2020 затверджено висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни працівником поліції ОСОБА_1 , згідно з яким рекомендовано останнього звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося в недотриманні ним нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського.

Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, 07.04.2020 видано наказ № 273 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», пунктом 1 якого начальника сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 , згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, перебуванні за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції.

Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, 16.04.2020 видано наказ № 54о/с «По особовому складу», яким начальника сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) 16.04.2020.

Костопільським районним судом Рівненської області 16.04.2020 у справі № 564/749/20, прийнято постанову про закриття справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Зазначена постанова суду набрала законної сили 28.09.2020.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача наявні правові підстави для застосування до позивача такого заходу дисциплінарного впливу, як звільнення зі служби. При цьому, Головне управління Національної поліції в Рівненській області, застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ст. 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області видано наказ № 640 від 01.04.2018, яким призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 .

За результатами вказаного розслідування складено висновок від 07.04.2020, який затверджений начальником ГУ НП в Рівненській області Самчуком В .

Тобто, службове розслідування було проведено в межах місячного строку, визначеного ст. 18 Дисциплінарного статуту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача, особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку - перебування за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені вище обставини, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який є наявний у матеріалах справи1 (вказані події охоплені проміжком часу з 15 год 00 хв 43 сек по 16 год 38 хв 53 сек 01.04.2020).

Зокрема, з досліджених відеозаписів вбачається, що за кермом автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився ОСОБА_1 , який від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовився. Крім цього, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом підтверджується, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 265066 від 19.10.2018 (а. с. 79); актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.04.2020 (а. с. 80); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 81); поясненнями свідків (а. с. 82); рапортом інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП В Рівненській області ДПП Безушка В.М.

Отже, зібраними по справі доказами та висновком службового розслідування, підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У свою чергу, позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що п. 1 наказу Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Тобто, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки поліцейських, підриває, як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.

Крім цього, позивач, всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що безумовно, принижує високе звання поліцейського, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Щодо покликання апелянта на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 16.04.2020 у справі № 564/749/20, яка набрала законної сили і згідно якої провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними з огляду на таке.

Так, надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, суд апеляційної інстанції зазначає, хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та висновках.

У свою чергу, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутності складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Крім того, слід зазначити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Отже, у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, у свою чергу, суд апеляційної інстанції надає правову оцінку обставинам лише наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 800/531/17, від 12.02.2019 у справі № 9901/711/18, у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 1.380.2019.000121.

Щодо покликання позивача на Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.04.2020, складений 17 год 33 хв (а. с. 99), яким підтверджено відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, то суд апеляційної інстанції не бере його до уваги. Вважає, що такий не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України. Оскільки, огляд позивача лікарем-наркологом було проведено пізніше в часі, зокрема, через дві години, о 17 год 33 хв, з моменту встановлення підстав для його проведення, що в свою чергу, не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Крім цього, згідно відеозапису, який доданий до матеріалів справи, на вимогу поліцейських позивач відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Стосовно покликання позивача на не співмірність застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки за встановлених обставин службового розслідування, з огляду на грубе порушення службової дисципліни, що принижує та дискредитує, як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосування такого заходу з боку відповідача є правомірним.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що начальник сектору превенції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_1 не дотримався службової дисципліни, яка базується на високій свідомості та зобов`язує поліцейського дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів Національної поліції, дотримуватися норм професійної та службової етики, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та у подальшому у відмові від проходження медичного огляду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, у відповідності до норм законодавства, а оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі та з дотриманням вимог Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, а тому правові підстави для їх скасування відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач власними діями порушив Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179. Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Крім цього, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваних наказів, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, щодо поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, оскільки такі є похідними від правомірного винесення цих наказів.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 460/2999/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18.11.2020.