Справа № 815/271/17
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/271/17
17 листопада 2020 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі №815/271/17, за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Приватного підприємства «Кузнечний дом» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Приватного підприємства «Кузнечний дом» про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах у розмірі 4354,05 гривень задоволено.
На виконання вказаної постанови суду, 20 червня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №815/271/17 строком пред`явлення до виконання 14 вересня 2017 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року, замінено стягувача (сторону у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) по справі №815/271/17 з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеса на Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року, замінено сторону виконавчого провадження з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
В обґрунтування вищевказаної заяви представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що після отримання виконавчого листа, його було направлено до примусового виконання до Першого Приморського ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак зазначена постанова разом з оригіналом виконавчого листа на адресу управління не надходила.
Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у десятиденний строк у судовому засідання з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року, призначено до розгляду заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі №815/271/17 на 17 листопада 2020 року, об 11 годині 15 хвилин.
У судове засідання особи, які беруть участь у розгляді справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.
Відповідно до ч.3 статті 376 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі №815/271/17 у порядку письмового провадження.
Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.
Відповідно до статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто у межах строків, установлених законодавством.
Відповідно до частин 1,2,6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (із змінами і доповненнями) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені у частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Суд звертає увагу, що виконавчий лист №815/271/17 видано Одеським окружним адміністративним судом 20 червня 2017 року та строком пред`явлення до виконання 14 вересня 2017 року.
Однак, як вбачається з матеріалів доданих до заяви, вказаний виконавчий лист було направлено до виконавчої служби 13 квітня 2018 року.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначив, що неможливість пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлені строки, зумовлена його втратою під час пересилання між пенсійним органом та територіальним органом ДВС.
До заяви представником стягувача надано копію листа від 06.03.2020 року до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо направлення оригіналів виконавчих документів. У відповідь на цей лист орган виконавчої служби повідомив, що зазначені у запиті документи, були надіслані пенсійному органу у відповідності до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, виконавчою службою зазначалося про надсилання виконавчого документу пенсійному органу рекомендованим листом, а не про його втрату.
Суд критично ставиться до посилань Головного управління Пенсійного фонду України на втрату виконавчого листа №815/271/17 при пересилці, як на поважну причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки, зокрема, заявник не довів відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку.
Суд зазначає, що Інструкцією про порядок проведення на підприємствах поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах перевірок за фактами втрат поштових відправлень та нестачі їх вкладення, затвердженою наказом Державного комітету зв`язку України №14 від 27.01.1998 року (далі - Інструкція), визначено порядок проведення перевірок на підприємствах поштового зв`язку Українського об`єднання поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах за фактами втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення. Пунктом 1.3. Інструкції встановлено, що перевірки проводяться по всіх випадках втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення (щодо доказування втрати виконавчого документу).
Із змісту п. 3.1. та п. 8.1. Інструкції вбачається, що при перевірці встановлюється хто, коли, о котрій годині і звідки доставив пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення, та з якими документами; хто з працівників поштового зв`язку (поштового вагона) приймав пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення; чи є на документах позначка про перевірку за підписом осіб, які приймали пошту; чи проводилися під час приймання пошти ретельний огляд, поіменна звірка поштових відправлень; чи було фактично доставлене з поштою відправлення та ін. Результати кожної перевірки оформлюються актом або довідкою, де відображаються всі дані і докази та підбиваються підсумки перевірки з відповідними висновками та пропозиціями.
Крім того, із заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не вбачається, що органом Пенсійного фонду вчинялися дії для належного забезпечення свого права на виконання судового рішення з 2018 року (23.06.2018 року - повернення виконавчого листа) до 06.03.2020 року (дата запиту до виконавчої служби).
Також, з копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП№56309773 від 23.06.2018 року вбачається, що встановити місцезнаходження боржника неможливо, майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено.
Відповідно до ст. 376 КАС України, адміністративні суди можуть застосовувати такий засіб забезпечення обов`язковості судового рішення, як поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З приводу підстав поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у судовій практиці сформувалася позиція, відповідно до якої такими підставами можуть бути лише визнані судом поважні причини пропуску строку. При цьому, при встановленні можливості визнання поважними причини пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію та належним чином мотивувати своє рішення.
Поважними за змістом ст. 376 КАС України визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі відповідних процесуальних дій.
У постанові по справі № 2а/1570/3419/2011 від 07 лютого 2019 року, Верховний Суд зазначив, що підставою для відмови особі у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є вчасне отримання нею примірника виконавчого листа та не вчинення, без поважних причин, юридично значущих дій для виконання судового рішення.
При цьому, якщо сторона виконавчого провадження вважає, що державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий лист або у зв`язку з безвідповідальним відношенням державних виконавців до своїх посадових обов`язків, то вона не позбавляється можливості в установленому законом порядку оскаржити відповідні дії та рішення державних виконавців.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) підкреслив особливу важливість дотримання принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі №815/271/17 не зазначило поважних причин його пропуску, не зазначено поважних причин не реалізації у встановлений строк виконавчого листа №815/271/17 та рішення суду у цілому, а тому, відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Керуючись статтями 243, 248, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.