Справа № 520/12741/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17.11.2020 р. справа №520/12741/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом осіб) справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень"
до Головного управління ДПС у Харківській області
проскасування правового акту індивідуальної дії, -
встановити:

Матеріали позову одержані судом 23.09.2020р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 24.09.2020р. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 26.10.2020р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.09.2020р. №.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що викладених в акті податкової перевірки протиправних діянь не вчиняв. Наполягав на зберіганні пального в умовах, котрі виключають потребу в отриманні ліцензії на місце зберігання.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом - контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що проведена перевірка показала, що платник податків фізично одержував пальне і не отримував ліцензії на місце зберігання пального.

Відзив на позов надійшов до суду 13.10.2020р.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву та позов, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов процедуру державної реєстрації, унаслідок чого 15.02.2010р. набув правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи приватного права, на обліку у якості платника податків перебуває в Головному управління ДПС у Харківській області.

Напрямами господарської діяльності заявника є діяльність у сфері будівництва житлових і нежитлових будівель, будівництво доріг і автострад, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

У межах договору від 06.04.2020р. №0604-2 заявник отримав від ПП "НК Грандсоіл" пальне - за видатковою накладною №139 від 15.04.2020р. паливо дизельне у кількості 4,65тис.л., за видатковою накладної №162 від 30.04.2020р. паливо дизельне у кількості 4,857тис.л., за видатковою накладною №190 від 12.05.2020р. паливо дизельне у кількості 4,857тис.л.

Поставка палива підтверджується також і товарно-транспортними накладними: №131 від 06.04.2020р., №139 від 15.04.2020 р., №162 від 30.04.2020р., №190 від 12.05.2020р., №199 від 25.05.2020р., №241 від 19.06.2020р.

Згадане пальне за твердженням контролюючого органу знаходилось в орендованих за укладеним із ТОВ "Мир-2015" договором від 15.06.2019р. №15/06-1 ємностях - 2.500 одиницях каністр об`ємом 5 л., за адресою: м. Харків, вул. Основ`янська, 17.

Між тим, за твердженням заявника дане паливо зберігалось у виключно у споживчій тарі до 5 літрів, а також одразу використовувалось для роботи транспортних засобів.

Із копій поданих заявником документів випливає, що протягом 2020 року Товариство провадило господарську діяльність з капітального ремонту внутрішьноквартальних доріг та тротуарів за адресою: в`їзд Трінклера, 7, з капітального ремонту вул. Веселої, з капітального ремонту під`їзної дороги та тротуарів до житлового будинку №49 по вул. Отакара Яроша, з капітального ремонту внутрішньоквартальних доріг та тротуарів по вул. Клочківській, 199, 199Б, з капітального ремонту внутрішньоквартальних доріг та тротуарів по вул. Сумській, 73, обставини чого підтверджуються договором будівельного підряду №377 від 07.04.2020 р. з Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в якості замовника, договором про закупівлю робіт №670 від 20.07.2020 р. з Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в якості замовника, договором будівельного підряду №290 від 24.03.2020 р. з Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в якості замовника, договором про закупівлю робіт №669 від 20.07.2020 р. з Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в якості замовника, договором про закупівлю робіт №583 від 07.05.2020 р. та проектно-кошторисною документацією.

Також із копій поданих заявником документів вбачається, що при виконанні зобов`язань за переліченими вище правочинами Товариством використовувались наступні транспорті засоби: КамАЗ-55111 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 350 л кожен; МАЗ-555102-223 - 3 одиниці з ємністю паливного бака 200 л. кожен; МАЗ-555102 з ємністю паливного бака 200 л; ЗИЛ-5301 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 125 л кожен; JCS 3CX SITEMASTER - 4 з ємністю паливного бака 160 л кожен; міні-навантажувач JCB ROBOT 225 з ємністю паливного бака 103 л; дорожній вібраційний каток HAMM HD 14VT з ємністю паливного бака 73 л; двохвальцевий самохідний віброкаток Bomag BW100 AD-4 з ємністю паливного бака 40 л; асфальтоукладач колісний Vogele Super 1303-2 з ємністю паливного бака 105 л; легковий автомобіль ВАЗ-211540-110-42 з ємністю паливного бака 43 л.

05.08.2020р. владним суб`єктом, ГУ ДПС у Харківській області було видано наказ №2401, яким відносно заявника була призначена фактична перевірка з питання дотримання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального" під час обігу пального.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 17.08.2020р. за №1116/2-40-32-01-08/36986775 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення ТОВ податкового правопорушення, а саме: порушення положень ч. 1 та ч. 8 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального" у зв`язку з неотриманням ліцензії на адресу місця зберігання пального - м. Харків, вул. Основ`янська, 17.

10.09.2020р. із посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомлення-рішення №, яким до заявника застосовано штраф у розмірі 500.000,00грн.

Не погодившись із правомірністю перелічених податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

З 01.01.2019р. суспільні відносини з приводу обігу пального почали регламентуватись, зокрема, і Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", відповідно до ст. 1 якого ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Так, ч.1 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" була викладена у редакції Закону України від 23.11.2018р. №2628-VIII, згідно з яким оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно з ч.8 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" була викладена у редакції Закону України від 23.11.2018р. №2628-VIII та Закону України від 18.12.2019р. №391-IX суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

При цьому, відповідно до ч.21 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" у редакції Закону України від 18.12.2019р. №391-IX суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Вирішуючи спір, суд зважає на те, що визначення пального наведено у п.п.14.1.1411 ст.14 Податкового кодексу України, де указано, що пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

За приписами ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Змісту визначення "зберігання" положення наведених вище актів права не розкривають, однак суд вважає, що під зберіганням слід розуміти триваючий у часі процес постійної та безперервної фізичної наявності певної кількості речей матеріального світу в конкретному місці, корисні властивості якого придатні забезпечити досягнення мети - існування речі у незмінному стані (тобто у будівлі, на земельній ділянці, у сховищі, у цистерні тощо).

З цього приводу суд зазначає, що загальна ємність паливних баків наявних у користуванні заявника транспортних засобів (понад 2700 л) виключає необхідність фізичного зберігання пального в обчислених контролюючим органом об`ємах, а використання цих транспортних засобів на об"єктах будівництва поза межами адреси: м.Харків, вул. Основ`янська, б.№17 не виключає потреби зберігання пального саме у споживчій тарі (каністрах) до 5 літрів.

До того ж судом у ході розгляду справи достеменно з"ясовано, що орендодавцем майна за адресою: АДРЕСА_1 (де за твердженням контролюючого органу заявник і зберігав пальне) є Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Балансоутримувачем цього майна є Комунальне підприємство СП по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", а власником - територіальна громада міста Харкова.

Відповідно до ч.19 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету.

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк взагалі не з`ясував обставин необхідності фізичного зберігання Товариством пального у спірних правовідносинах, з врахуванням напрямків господарської діяльності підприємства і наявної у користуванні Товариства техніки та допустив помилкове ототожнення господарської операції із придбання пального із фізичним зберіганням пального.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у спірних правовідносинах факт порушення права заявника у сфері публічних правовідносин у галузі податкової справи знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 10.09.2020р. на суму штрафу 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.