Справа № 520/11734/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. № 520/11734/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 53682,78 грн. від 21.08.2015 року в межах виконавчого провадження № 48425797.

- Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 68700.00 грн. від 02.05.2016 року в межах виконавчого провадження № 50957332.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 53 682,78 грн. від 21.08.2015 року в межах виконавчого провадження № 48425797 та в розмірі 68 700,00 від 02.05.2016 року в межах виконавчого провадження №50957332 є протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки ВП №50957332 та №484525797 завершено, виконавчі документи повернуто стягувачам. Державний виконавець не вчиняв дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчими листоми.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року відкрито провадження по справі.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому відповідач проти вимог заявленого позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що приймаючи постанови № 48425797 від 21.08.2015 року та №50957332 від 02.05.2016 року про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв у межах норм діючого законодавства.

Також посилалась на вимоги статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів .

Позивач в судове засідання не прибув, через канцелярію суду 19.11.2020 року надав заяву в якій просив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Як встановлено за матеріалами справи, на примусовому виконанні Відділі у державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження ВП № 48425797 з виконання виконавчого листа № 2-2791/11 виданого 06.07.2015 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість 536827,88 грн.

11.08.2015 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження (а.с. 34).

21.08.2015 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 53 682,78 грн. (а.с. 33)

18.04.2019 року до відділу надійшла заява стягувача - ТОВ "ОТП "Факторінг Україна" про повернення виконавчого листа № 2-2791/11, виданого 06.06.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості у розмірі 536827,88 грн.

Як встановлено за матеріалами справи 13.08.2019 року державним виконавцем відділу була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. (а.с. 32).

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 21.08.2015 на суму 53682,78 грн. була виділена в окреме провадження.

Також, судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 50957332 з виконання виконавчого листа №355/305/16-ц, виданого 06.04.2016 Барішевським районним судом Київської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 687000,00 грн.

25.04.2016 державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження (а.с. 31).

02.05.2016 державним виконавцем відділу було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 68700,00 грн. (а.с. 30).

11.08.2020 до відповідача надійшла заява стягувача - ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа № 355/305/16-ц, виданого 06.04.2016 Барішевським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість 687000,00 грн.

31.08.2020 державним виконавцем відділу була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану (а.с. 29).

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.05.2016 на суму 68700,00 грн. виділена в окреме провадження.

Вважаючи дії державного виконавця неправомірними, прийняті постанови від 21.08.2015року по ВП № 48425797 та від 02.05.2016 року по ВП № 50957332 про стягнення виконавчого збору протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Абзацом першим частини 4 цієї ж статті Закону №1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин судом робиться висновок про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015- 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 зтверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Зазначену правову позицію висловлена у постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №2540/3203/18 від 11.03.2020 року.

Судом зазначається, що представником відповідача були надані письмові пояснення в яких зазначається, що в рамках виконавчого провадження № 48425797 та № 50957332 державним виконавцем були вичинені наступні виконавчі дії : винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його свідчення, направлено запити з приводу місця реєстрації заявника та наявності у нього транспортних засобів.

Проте, як зазначає сам відповідач, в результаті вжитих заходів кошти з боржника не було стягнуто.

Судом встановлено, що вчинені виконавчі дії державним виконавцем у рамках виконавчих проваджень № 48425797 та № 50957332 не призвели до стягнення у примусовому порядку сум, зазначених у виконавчих листах № 2-2791/11 виданого 06.07.2015 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова та №355/305/16-ц, виданого 06.04.2016 Барішевським районним судом Київської області, тобто фактичного виконання виконавчих документів не відбулося.

Таким чином суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 21.08.2015 року в межах виконавчого провадження №48425797 та від 02.05.2016 року в межах виконавчого провадження № 50957332 - відповідач діяв не на підставі та не у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст.77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтовані, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 139 КАС України витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 53682,78 грн. від 21.08.2015 року в межах виконавчого провадження № 48425797.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 68700.00 грн. від 02.05.2016 року в межах виконавчого провадження № 50957332.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Бідонько А.В