Справа № 160/5386/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
18 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/5386/19
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 160/5386/19
за позовом ОСОБА_1
до Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
11 червня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду його заяви від 28.08.2018 року і не забезпеченні принципів ст. 3, 34, 68 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у зміні аналізу стану злочинності в державі, перешкоді відкритті належного провадження для захисту його прав;
- зобов`язати окремим пунктом рішення Тернівське відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області протягом 15-ти днів індивідуальним актом гарантувати його право відповідно до ст. 3, 22, 34 Конституції України та надати документи згідно заяви від 28.08.2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 28.08.2018 року та зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт вимоги яких порушено згідно ст. 249 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання документа про сплату судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням скаржником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
У квітні 2020 року скаржником повторно була подана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 19 липня 2020 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2020 року відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання письмових пояснень із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження з підтвердженням таких обставин належними доказами; надання документа про сплату судового збору в сумі 2102,00 грн.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням скаржником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
29 жовтня 2020 року скаржник втретє оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. З апеляційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строку та звільнення від сплати судового збору.
Розглянувши заявлені клопотання, суддя приходить до наступних висновків.
В обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку скаржник посилається на те, що копію ухвали від 19.07.2019 року він одержав 28.08.2019 року та оскаржив її в апеляційному порядку. Копію ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року про повернення апеляційної скарги одержав 17.04.2020 року та 27.04.2020 року повторно подав апеляційну скаргу, ухвалу суду від 17.09.2020 року про повернення апеляційної скарги скаржник одержав 23.10.2020 року. Зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 295 КАС України має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, оскільки судом не було вжито системи заходів для належного ознайомлення скаржника з ухвалою. Скаржник не був повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги.
Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржену ухвалу постановлено 19 липня 2019 року, копію ухвали суду від 19 липня 2019 року скаржник одержав 28 серпня 2019 року (а.с. 13).
Отже, встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України строк апеляційного оскарження сплив 05 серпня 2019 року (з урахуванням положень ч. 6 ст. 120 КАС України), а встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України - 12 вересня 2019 року.
Втретє апеляційну скаргу надіслано поштою до суду першої інстанції 29 жовтня 2020 року, тобто після спливу строків, встановлених ст. 295 КАС України.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Копія ухвали апеляційного суду від 30.09.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху направлялася на адресу позивача двічі із супровідними листами: від 30.09.2019 року, від 28.11.2019 року. Проте, до суду апеляційної інстанції повернулися конверти із зазначеною ухвалою, підстава повернення «за закінченням терміну зберігання».
Також копія ухвали апеляційного суду від 15.05.2020 року про залишення повторної апеляційної скарги без руху направлялася на адресу позивача двічі із супровідними листами: від 15.05.2020 року, від 21.07.2020 року. Проте, до суду апеляційної інстанції повернулися конверти із зазначеною ухвалою, підстава повернення «за закінченням терміну зберігання».
Частиною 11 ст. 126 КАС України встановлено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Положення ч. 6 ст. 251 КАС України не містять норм, аналогічних ч. 11 ст. 126 КАС України для судових повісток і повідомлень.
Проте, відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Також суд зазначає, що у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що «сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки». Також Верховний Суд у цій справі зазначив, що «апеляційним судом вчинено дії щодо належного повідомлення учасників справи про результати розгляду справи, шляхом направлення на їх адреси судового рішення. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення не вручено з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії».
Позивач не навів суду доводів та не надав доказів, що свідчать про наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та вжити заходи, щоб дізнатись про стан судового провадження.
Ухвали суду від 27.02.2020 року та від 17.09.2020 року набрали законної сили та не скасовані.
Отже, поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження скаржник не навів.
Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку.
Щодо сплати судового збору.
Частиною першою статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.
Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.
При цьому, суд, вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру), обмежений статтею 8 Закону України "Про судовий збір", в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.
Скаржник просить звільнити його від сплати судового збору, з огляду на тяжкий матеріальний стан, який підтверджується довідкою Тернівського районного УПСЗН, згідно з якою він отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи, яка за 12 місяців складає 366,84 грн., що не дозволяє йому сплачувати судовий збір, що перевищує 5% його річного доходу.
Суддя вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доступ до правосуддя передбачає певні обмеження, в тому числі, процесуальними строками, необхідністю сплати судового збору, дотриманням вимог до позовної заяви (апеляційної скарги), що встановлені процесуальним законом, тощо.
Скаржник під час звернення з апеляційною скаргою зобов`язаний або сплатити судовий збір, або надати докази того, що він має право на звільнення, зменшення розміру або відстрочку сплати судового збору.
Оскільки надана позивачем довідка не є належним доказом, що підтверджує розмір річного доходу позивача, заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду згідно п. 5 ст. 3 Закону України Про судовий збір 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 грн.
Отже за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року має бути сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 р. у справі №160/5386/19 залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:
- вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 р.;
ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.07.2019
- надати суду належні докази, що підтверджують розмір річного доходу за 2019 рік,
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко