Справа № 400/1424/19
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1424/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення основного розміру його пенсії з 80% до 70% від сум грошового забезпечення;

- зобов`язати відловідача перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в розмірі 80% від сум грошового забезпечення згідно ст. 63 Закону України «Про пенсіне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 року, з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо виплати йому в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати 100 % суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 року з врахуванням проведених раніше виплат.

- стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. та судовий збір у розмірі 1536,8 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» протиправно зменшив розмір його пенсії з 80% грошового забезпечення до 70%. Крім того, відповідачем протиправно виплачувалось у 2018 році 50% перерахованої пенсії, а у 2019 році - 75%.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 80% до 70% від сум грошового забезпечення; зобов`язав відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачеві в розмірі 80% від сум грошового забезпечення на підставі статті 63 Закону України «Про пенсіне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 року, з врахуванням проведених раніше виплат; визнав протиправними дії відповідача щодо виплати позивачеві з 05.03.2019 року по 01.01.2020 року лише 75% суми підвищення пенсії; зобов`язав відповідача, починаючи з 05.03.2019 року, виплачувати позивачеві 100% суми підвищення пенсії, перерахованої з 01.01.2018 року, з врахуванням проведених раніше виплат. Крім цього суд стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1152,6 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо виплати у період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року 100% суми підвищення пенсії, суд виходив з того, що до скасування п. 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії діяли, а тому правомірно застосовані відповідачем.

Зменшуючи суму стягнення витрат на професійну правничу домогу з 25 000 грн. до 5 000 грн., суд виходив з пропорційності та співмірності заявлених вимог та скадності даної справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення у частині позовних вимог, в задоволені яких йому відмовлено, та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що відповідач, виплачуючи суми підвищення до пенсії не у повному обсязі, порушив його право на вільне володіння своїм майном. Крім того зазначив, що судом протиправно зменшено належні до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідачем не доведено не співмірність заявленої суми.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи.

Позивач є військовим пенсіонером, якому з 02.06.2012 року відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон України № 2262) була призначена пенсія за вислугу років з основним розміром 80% грошового забезпечення.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до з ч. 4 ст. 63 Закону України № 2262 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року з урахуванням основного розміру пенсії, що становить 70% грошового забезпечення.

11.04.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із запитом про надання інформації щодо проведення перерахунку його пенсії та надання розрахунків пенсії.

Відповідач листом від 22.04.2019 року № 1512/03 надав позивачу відповідь на його звернення, в якій зазначив, що при перерахунку пенсії згідно з чинною на той момент Постановою № 103 макисмальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а п.2 Постави №103 визначено порядок виплати перерахованої пенсії, тому для проведення виплати перерахованої пенсії в іншому порядку немає законодавчих підстав.

Зменшення відсоткового розміру з 80% до 70% при перерахунку пенсії та виплата підвищення до пенсії у зменшеному розмірі визначені позивачем, як підстава для звернення до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст.1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч. 3 ст. 1-1 Закону).

За правилами ч.2 ст.51 вказаного Закону перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, законодавчо визначеною підставою для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. При цьому визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій покладено на Кабінет Міністрів України.

В свою чергу, порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (далі - Порядок №45).

Відповідно до п.1 наведеного вище Порядку №45, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови КМУ № 704.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції були залишені без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року.

При розгляді зазначеної справи суди дійшли висновку, що Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Адже, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України. Також у Кабінету Міністрів України відсутнє право здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії. Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, починаючи з 05.03.2019 року перерахунок пенсій, призначених згідно із Закону № 2262-XII, здійснюється за правилами, що були передбачені до внесення змін Постановою №103 та підтверджено право пенсіонерів на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постанові від 09.04.2020 у справі №640/19928/18.

Разом із тим, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови №103 були діючими і пенсійний орган правомірно їх дотримувався.

Крім того, аналізуючи норми постанови КМУ №103, положення якої були чинними на час спірних правовідносин, необхідно звернути увагу на ту обставину, що пункт 2 даного нормативно-правового акту диференційовано виокремлює: доплати та підвищення, встановлені законодавством, та підвищення, що визначені законом.

Доплати та підвищення, встановлені законодавством, відповідно до змісту пункту 2 Постанови КМУ №103, ураховувалась при поетапному підвищенні пенсій (з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року).

У свою чергу, на підвищення, що визначені законом, не розповсюджувався регулюючий вплив пункту 2 Постанови КМУ №103. Відтак їх розмір не зазнавав змін.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 2540/2873/18.

Таким чином, з 05.03.2019 року- з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, і саме з цієї дати позивач має право на отримання пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, а не з 01.01.2018 року, як це зазначено ним у апеляційній скарзі.

Колегія суддів при таких встановлених обставинах не може погодитись з доводами апелянта про наявність у нього права на отримання 100% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 року, оскільки це суперечить вимогам Постанови КМУ №103, яка була чинною до 05.03.2019 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що лише з 05.03.2019 року Пенсійний орган був зобов`язаний здійснити пенсійні виплати позивачеві у 100% розмірі суми підвищення пенсії.

Стосовно вимоги щодо стягненн з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Водночас, на підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 09.04.2019 року, акт прийому-передачі надання правової допомоги № 1/19 від 07.05.2019 року, квитанції від 10.04.2019 року № 0.0..1 на суму 14 000 грн., № 0.0..1 на суму 11 000 грн., розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 08.05.2019 року.

Частиною 5 ст. 134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до справ незначної складності та стосується вирішення правових питань, щодо яких Верховним Судом сформовано єдину судову практику.

Крім того, як вірно визначено судом, надані документи на підтвердження понесених витрат не містять доказів, що підтверджують час, затрачений адвокатом на надання правової допомоги, а у рахунку-фактурі, наданому позивачем, не конкретизовано, які саме дії були вчинені адвокатом під час надання правничої допомоги,.

З огляду на наведене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову та визначив, що належною до відшкодування витрат позивача на правову допомогу є сума 5 000 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає ії без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Частиною статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.