Справа № 752/1272/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ № 752/1272/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, скасування рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:

визнати дії посадових осіб відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії протиправними;

скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 02 січня 2019 року - дня звернення позивача.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року адміністративну справу № 752/1272/20 передано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва за підсудністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2020 року, справа № 752/1272/20 розподілена на суддю Вовка П.В .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження, а також запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зобов`язано надати суду документи, які були враховані під час надання відповіді від 09 серпня 2019 року №180662/03.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у призначенні пенсії.

03 червня 2020 року відповідач подав до суду відзив (т. 1 а.с. 29-31), проте не надав витребувані судом документи. У відзиві відповідач зазначив, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, з огляду на що страховий стаж позивача становить 23 роки 8 місяців та 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Таким чином, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Водночас, відповідачем у відзиві не зазначено, який саме стаж позивача та за який період ним враховано, а який ні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року витребувано у ГУ ПФУ в м. Києві детальний розрахунок страхового стажу позивача, в якому має бути зазначено, який саме страховий стаж врахований відповідачем під час надання відповіді від 09 серпня 2019 року № 180662/03, а також який стаж не був врахований, і з яких підстав.

Станом на 26 серпня 2020 року ухвала суду від 17 червня 2020 року про витребування доказів відповідачем не виконана, з огляду на що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2020 року повторно витребувано у ГУ ПФУ в м. Києві вказані документи.

Станом на 16 листопада 2020 року ухвали суду від 21 травня 2020 року, від 17 червня 2020 року та від 26 серпня 2020 року не виконані.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача від 02 січня 2019 року № 10 щодо призначення пенсії за віком, відповідач листом від 09 серпня 2019 року № 180662/03 (т. 1 а.с. 9-10) повідомив позивачу, що його страховий стаж згідно з наданими документами та даними про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу складає 23 роки 8 місяців та 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, з огляду на що позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

З матеріалів справи видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилося 60 років, а відтак він досяг віку, з яким вказані норми пов`язують можливість призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи трудової книжки (т. 1 а.с. 7-8), у період:

з 03 лютого 1977 року по 07 травня 1977 року позивач працював машиністом автокрану та звільнений у зв`язку з призовом на військову службу;

з 13 травня 1977 року по 31 травня 1979 року позивач проходив військову службу;

з 25 липня 1979 року по 09 вересня 1982 року позивач працював машиністом автомобільного крану;

з 15 вересня 1982 року по 08 листопада 1988 року працював трубокладом;

з 09 листопада 1988 року по 04 вересня 1990 року позивач працював майстром;

з 05 вересня 1990 року по 04 жовтня 1993 року працював вогнетривником;

з 04 січня 1994 року по 04 липня 1995 року позивач працював паркетником;

з 06 липня 1995 року по 27 листопада 1999 року працював паркетником в ТОВ «Фалкон-Киев», у тому числі у період з 22 червня 1997 року по 06 березня 1998 року в ТОВ «Кім ЛТД»;

з 23 грудня 1999 року по 20 березня 2013 року позивач працював директором підприємства;

з 16 вересня 2011 року по 14 лютого 2012 року працював охоронником.

Таким чином, загальний страховий стаж позивача, ураховуючи записи в трудовій книжці, становить більше, ніж передбачено в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

В цьому контексті варто зазначити, що всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, незважаючи на витребування судом ухвалами від 21 травня 2020 року, від 17 червня 2020 року та від 26 серпня 2020 року документів, які були враховані під час надання відповіді від 09 серпня 2019 року № 180662/03, детального розрахунку страхового стражу позивача, в якому має бути зазначено, який саме страховий стаж врахований відповідачем під час надання відповіді від 09 серпня 2019 року № 180662/03, а також який стаж не був врахований, і з яких підстав, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що до зарахування позивачу підлягає стаж лише у розмірі 23 років 8 місяців та 12 днів, а також того, який саме стаж позивача та за який період ним враховано, а який ні і на якій підставі.

Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає рішення ГУ ПФУ в м. Києві, викладене у листі від 09 серпня 2019 року № 180662/03 про відмову у призначенні позивачу пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, задоволенню підлягає похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 02 січня 2019 року - дня звернення позивача.

Водночас, позовна вимога про визнання дій посадових осіб відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії протиправними задоволенню не підлягає, оскільки повним та достатнім способом захисту прав позивача в оскаржуваних правовідносинах є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві, викладеного у листі від 09 серпня 2019 року № 180662/03.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем протиправних дій, які не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

В той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві, викладеного у листі від 09 серпня 2019 року № 180662/03 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 02 січня 2019 року - дня звернення позивача.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 3 статті 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про визнання протиправними дій, скасування рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 09 серпня 2019 року № 180662/03 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 02 січня 2019 року - дня звернення ОСОБА_1 .

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк