Справа № 820/821/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р.Справа № 820/821/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - Гончар Н.Б., відповідача - Бирка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, по справі № 820/821/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" (далі по тексту позивач, ТОВ "Агропромислова компанія Савинська"), звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 № Головного управління ДФС у Харківській області та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення, яким позивачу зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за перше півріччя 2016 року, прийняте за відсутності для цього підстав, оскільки порушень п.п. 140.5.7 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" при зменшенні фінансового результату податкового (звітного) періоду 2016 року на суму витрат по нарахуванню роялті Компанії «Анкор Інвестментс Лімітед» не вчиняло. З посиланням на пп.39.2.1.7 пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України вказує, що для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік (2016), який на час перевірки, з урахуванням періоду перевірки ( 1 півріччя 2016 року) не завершився, а тому позивач згідно з правилами і процедурою, визначеною ст.39 ПК України, з об`єктивних причин не міг надати до перевірки звіт або документацію на підтвердження рівня звичайних цін (така документація може і повинна складатися після завершення звітного періоду, тобто 2016 року).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 17.11.2016 № .

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" сплачений судовий збір у сумі 20590 (двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 40 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Харківській області залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі № 820/821/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2020 касаційну скаргу Головного управління ДФС України у Харківській області задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

За висновками Верховного Суду у цій справі судами попередніх інстанцій залишилися поза межами дослідження фактичні дані справи, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків суду попередньої інстанції в цілому по суті спору.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що під час нового розгляду справи судам встановити обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 замінено відповідача у справі № 820/821/17 Головне управління ДФС у Харківській області на Головне управлінням ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, податковий орган, контролюючий орган).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі № 820/821/17 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 17.11.2016 №.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального права та викладення в рішенні суду першої інстанції висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 820/821/17 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що суд першої інстанції невірно застосував приписи п.п. 140.5.7 п. 140.5 ст. 140, п.п. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України. Вважає, що позивач повинен був збільшити фінансовий результат на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі, оскільки роялті нараховано нерезиденту, що зареєстрований у державі, зазначеній у п.п. 39.2.1.2 п. 39.2 ст. 39 ПК України, та, при цьому, позивачем не надано документів на підтвердження вказаних сум роялті за правилами, визначеними п. 39.3 ст. 39 ПК України. Зазначає, що такі документи не надавалися позивачем до судів першої та апеляційної інстанції при первинному розгляді цієї адміністративної справи. Вказує, що позивачем до матеріалів справи вже під час повторного розгляду справи в суді першої інстанції, після направлення справи на новий розгляд Верховним Судом, надано документацію з визначення відповідності ціни у господарській операції з Анкор Інвестментс Лімітед принципу «витягнутої руки». Щодо вказаного документу зазначив, що позивач застосував метод порівняльної неконтрольованої ціни, проте, не обґрунтував вибір саме зазначеного методу, а разом з тим і не довів максимальну співставність операцій та проведення найоптимальнішої виборки.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги, з підстав та мотивів, викладених в скарзі, та просила суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в наданому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі № 820/821/17. Наполягав на тому, що фактично операції з Анкор Інвестментс Лімітед віднесені до контрольованих операцій, оскільки у І півріччі 2016 року позивачем з вказаним контрагентом проведено дві операції на суму 13079351,87 грн. Стверджував, що відповідачем перевірка по взаємовідносинам з Анкор Інвестментс Лімітед проведена передчасно, оскільки звітність по контрольованим операціям за 2016 рік складається до 01 жовтня 2017 року, що унеможливлює проведення такої перевірки за наслідками 1 півріччя 2016 року. Вказав, що позивачем було проведено вибірку інформації з бази даних KtMine за період 01.01.2016-30.06.2016 про найбільш зіставні за комерційними та фінансовими умовами ліцензійні угоди та проведено аналіз зібраної інформації за методом порівняльної неконтрольованої ціни, встановленим пп.39.3.3. п.39.3. ст. 39 ПК України та складено відповідну документацію, в якій позивач дійшов висновку, що ставка роялті, яка передбачена Ліцензійним договором та сплачена на користь Анкор Інвестментс Лімітед, знаходиться в межах ринкового діапазону ставок роялті у співставних операціях, а отже відповідає принципу «витягнутої руки», що з урахуванням абзацу 2 п.п. 140.5.7 п. 140.5 ст.140 ПК України дозволяє не здійснювати коригування фінансового результату.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Харківській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Харківській було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія Савинська» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 17.10.2016 № 642/20-40-14-03-08/37010685, яким, зокрема, встановлено порушення позивачем п.п. 140.5.7 п. 140.5 ст. 140 та п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження об`єкту оподаткування за 2016 р. у сумі 1372693 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1372693,00 грн.

В результаті адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 20.01.2017 № 1244/6/99-99-11-01-01-25 вказане податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарга позивача без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності спірного податкового повідомлення-рішення, прийнятого за відсутності підстав для зменшення позивачу суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2016 року.

Так, за висновком суду першої інстанції, проведені позивачем операції з Анкор Інвестментс Лімітед підпадають під визначення контрольованих операцій, отже, для господарської операції з виплати роялті на користь Анкор Інвестментс Лімітед звітним періодом є 2016 рік, який на момент проведення перевірки і складання Акту перевірки ще не завершився, внаслідок чого позивач з об`єктивних причин не зміг надати до перевірки документацію на підтвердження рівня звичайних цін (така документація складається після завершення звітного періоду - 2016 року).

Крім того, судом було враховано, що 14.09.2017 позивачем подано до контролюючого органу Звіт про контрольовані операції за 2016 рік, в якому відображені операції з Ancor Investments Limited у 2016 році на загальну суму 37184209 грн, та 12 липня 2016р. складено Документацію з трансфертного ціноутворення щодо операції ТОВ «АПК Савинська» з виплати роялті на користь Анкор Інвестментс Лімітед у 2016 році, яка підтверджує ринковий рівень такої операції.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи представника відповідача про відсутність використання торгівельної марки «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ» в господарській діяльності позивача спростовані належними доказами, наданими представником позивача, а тому є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - ПК України) цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Різниці, що виникають при здійсненні фінансових операцій, на які збільшується фінансовий результат податкового (звітного) періоду, визначено пунктом 140.5 статті140 Кодексу.

Зокрема, до пункту 1 підпункту 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 Кодексу встановлено фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.

Вимоги цього підпункту можуть не застосовуватися платником податку, якщо операція є контрольованою та сума роялті відповідає рівню звичайних цін, що обґрунтовано у звіті про контрольовані операції та відповідній документації, що подаються відповідно до статті 39 цього Кодексу; або операція не є контрольованою та сума роялті підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Колегія суддів зазначає, що визначальною обставиною для вирішення цієї справи є встановлення обставин щодо віднесення або не віднесення господарських операцій позивача з Анкор Інвестментс Лімітед до контрольованих операцій у розумінні ст. 39 ПК України.

Відповідно до п.п. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

В силу приписів п.п. 39.2.1.2. п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку. Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 977-р затверджено переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, до якого включено Республіку Кіпр, в якому, як вбачається з матеріалів справи, зареєстрований контрагент позивача - Анкор Інвестментс Лімітед.

Згідно з п.п. 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків.

Відповідно до п.п. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Тобто, у випадку додержання сукупно вказаних умов операції позивача, зокрема, з контрагентом-нерезидентом, зареєстрованим у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, визнаються контрольованими господарськими операціями. При цьому колегія суддів зазначає, що під обсягом господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, розуміється сукупність усіх господарських операцій контрагентів (як з придбання так і з продажу товарів, послуг тощо), які за правилами бухгалтерського обліку проведені впродовж податкового (звітного) року та сукупно перевищують 5 мільйонів гривень.

З наявної в матеріалах справи податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2016 року вбачається, що дохід позивача за звітній період від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 01) становить 106217116 грн.

В акті перевірки від 17.10.2016 № 642/20-40-14-03-08/37010685 відповідач зазначив, що операція по сплаті роялті нерезиденту Анкор Інвестментс Лімітед не є контрольованою, оскільки не відповідає вимогам пп. 39.2.1.7 п. 39.2.1. п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, а саме обсяг сплаченого роялті не перевищує 5 мільйонів гривень.

Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, 04 травня 2016 року між позивачем та Анкор Інвестментс Лімітед (Кіпр) укладено Контракт № SBO18, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання поставити на адресу Анкор Інвестментс Лімітед товар сиру олію соєву гідратовану в кількості 600.000 (шістсот метричних тон) +5%, ціною 750.00 доларів США, загальною вартістю 450000.00 доларів США+2%.

На підставі Контракту №SBO18 від 04.05.2016 та митної декларації 500040408/2016/002444 від 19.05.2016 позивачем здійснено поставку Анкор Інвестментс Лімітед 626796 т. олії соєвої гідратованої, оплата якої в сумі 470287,50 доларів США, що в еквіваленті становить 11706658,87 грн проведена Анкор Інвестментс Лімітед 22.06.2016.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що дві господарські операції позивача з Анкор Інвестментс Лімітед, проведені у І півріччі 2016 року відповідають критеріям, визначеним п.п. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу (в редакції чинній до 01.01.2017).

Колегія суддів також зазначає, що з розділу 3.6. акту перевірки № 642/20-40-14-03-08/37010685 та додатків до нього вбачається, що податковим органом досліджувався факт продажу позивачем на користь Анкор Інвестментс Лімітед сиру олії соєвої гідратованої на виконання Контракту №SBO18 у І півріччі 2016 року (т. 1 а.с. 58-59, 81-82). Вказане свідчить про те, що станом на момент перевірки податковому органу було достеменно відомо, що у І півріччі 2016 року позивач здійснював з Анкор Інвестментс Лімітед операції, які є контрольованими операціями в розумінні ст. 39 ПК України. Однак, вказаним обставинам контролюючий орган не надав належної оцінки, обмежившись лише операцією по сплаті роялті нерезиденту Анкор Інвестментс Лімітед.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 3 п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

В силу приписів п.п. 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 п. 78.1 ст. 78 ПК України перевірка дотримання вимог статті 39 цього Кодексу проводиться у вигляді документальної позапланової перевірки, а саме :

у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу (пп. 78.1.14);

неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу (пп.78.1.15).

отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення (пп.78.1.16).

Колегією суддів встановлено, що у спірних відносинах перевірка була проведена не позапланова та не на підставі вищенаведених норм права, що з урахуванням дослідженого питання (правомірність вибору позивачем методу та відповідності принципу "витягнутої руки" відносно роялті відповідно до ст.39 ПК України) ставить під сумнів правомірність такої перевірки, та як наслідок її результати.

Слід також зауважити, що у розумінні пп.39.4.1 п.39.4 ст.39 ПК України для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній. Звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" (пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України).

Відповідно до пп.39.4.2.1 п.39.4 ст.39 ПК України саме у звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що лише після закінчення календарного року (2016), за наявності підстав, передбачених пп. 78.1.14, 78.1.5, 78.1.6 ПК України, контролючий орган мав право провести перевірку з питань контролю трансфертного ціноутворення, що у спірних відносинах місця не мало.

Твердження відповідача в частині віднесення господарських операцій позивача з Анкор Інвестментс Лімітед до неконтрольваних спростовано встановленими судами першої та апеляційної інстанції обставинами у цій справі.

Крім того, зазначаючи про неконтрольваність операції відповідач застосовує положення ст.39 ПК України, якою врегульовано трансфертне ціноутворення.

Відтак, колегія суддів вважає, що у податкового органу були відсутні підстави під час проведення планової документальної перевірки за 1 півріччя 2016 року досліджувати питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу, щодо господарських операцій позивача з Анкор Інвестментс Лімітед, та як наслідок робити висновок про неконтрольованість такої операції.

Колегією суддів також вхято до уваги, що позивач, на виконання приписів п. 39.4 ст. 39 ПК України, за підсумками 2016 звітного року складено Звіт про контрольовані операції за 2016 рік, за формою, затвердженою наказом Мінфіну від 18.01.2016 № 8 (т. 3 а.с. 104-108).

Зазначений Звіт про контрольовані операції було подано позивачем 14.09.2017, що підтверджується квитанцією № 2 (т. 3 а.с. 109), тобто, в строк, передбачений п.п. 39.4.2. п. 39.4. ст. 39 ПК України до 1 жовтня року, що настає за звітнім.

Також, Позивачем в строк до 1 жовтня 2017 року складена Документація з трансфертного ціноутворення щодо операції ТОВ «АПК Савинська» з виплати роялті на користь Анкор Інвестментс Лімітед у 2016році (т. 2 а.с. 28-66) та Документація з трансфертного ціноутворення щодо операції ТОВ «Агропромилова компанія Савинська» з придбання соєвої олії та шроту від ТОВ «Глобинський переробний завод» для подальшої реалізації на користь Анкор Інвестментс Лімітед у 2016 році.

Щодо поданої позивачем документації з визначення відповідності ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited принципу «витягнутої руки», колегія суддів зазначає наступне.

Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними п. 39.3 ст. 39 ПК України з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток.

Відповідно до п.п. 39.3.1 п. 39.3 ст. 39 ПК України встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" здійснюється за одним із таких методів:

39.3.1.1. порівняльної неконтрольованої ціни;

39.3.1.2. ціни перепродажу;

39.3.1.3. "витрати плюс";

39.3.1.4. чистого прибутку;

39.3.1.5. розподілення прибутку.

Позивачем подано та долучено судом першої інстанції до матеріалів справи «Документацію з визначення відповідності ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited принципу «витягнутої руки»», складену 12 липня 2016р., в якій за методом порівняльної неконтрольованої ціни, передбаченим п.п. 39.3.3. п. 39.3. ст. 39 ПК України, проведено порівняння ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited із зіставними за комерційними і фінансовими умовами ліцензійними угодами за даними спеціалізованого інтернет ресурсу KtMine за період 01.01.2016-30.06.2016. За результатами аналізу зібраної інформації про зіставні операції в документації з визначення відповідності ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited принципу «витягнутої руки» від 12.07.2016 позивачем зроблено висновок про те, що ставка роялті, що використовується в межах аналізованої операції відповідає принципу «витягнутої руки».

З аналізу поданої позивачем «Документації з визначення відповідності ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited принципу «витягнутої руки»» колегія суддів встановила, що вона містить зіставлення комерційних та фінансових умов операції (п.п. 39.2.2. п. 39.2. ст. 39 ПК України), економічний та порівняльний аналіз (підп. «и» п.п. 39.4.6 п. 39.4 ст. 39 ПК України), що проведено з використанням одного з методів, передбачених п.п. 39.3.1 п. 39.3. ст. 39 ПК України, тобто відповідає процедурі, передбаченій ст. 39 ПК України.

Твердження відповідача про те, що позивачем не обґрунтовано вибір методу, а разом із тим і не доведено максимальну співставність операцій та проведення найоптимальнішої виборки колегія суддів вважає хибними з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 39.3.2.1 п.п. 39.3.2 п. 39.3. ст. 39 ПК України відповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" визначається за допомогою застосування методу трансфертного ціноутворення, який є найбільш доцільним до фактів та обставин випадку. Платник податку з урахуванням зазначених критеріїв використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни. Якщо платник податків використав метод, що відповідає положенням цієї статті, або вибрав метод трансфертного ціноутворення, зазначений у договорі про попереднє узгодження цін у контрольованих операціях, встановлення контролюючим органом відповідності умов контрольованих операцій платника податків принципу "витягнутої руки" базується на тому методі трансфертного ціноутворення, який застосовується платником податків, за винятком випадків, коли контролюючий орган обґрунтує, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним.

Отже, з аналізу вказаних норм ПК України випливає, що позивач має право обрати метод, який він вважає найбільш доцільним, та ним обрано метод, який визначено вказаними нормами ПК України пріоритетним (метод порівняльної неконтрольованої ціни). При цьому, обов`язок обґрунтувати, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним покладений саме на податковий орган.

Наведені податковим органом судження про невідповідність методу, недоведеність максимальної співставність операцій мають характер загальних суджень без будь-якої конкретики з посиланням на норми права та належні докази, а тому не є обґрунтованими та не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції в якості підстави для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення позивачу суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2016 року на суму операції ТОВ «АПК Савинська» з виплати роялті на користь Анкор Інвестментс Лімітед у 2016 році.

Щодо використання торговельної марки «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ», колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ГК України використанням торговельної марки у сфері господарювання визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов`язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг.

Також, у ч. 4 ст. 16 спеціального Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що використанням знаку визнається нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знаку з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення).

Метою укладання Ліцензійного договору було забезпечення іміджу свого підприємства на українському та зовнішньому ринках при реалізації продукції - цукру, адже торговельна марка «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ» визначає належність товару до визнаної на українському та світовому ринках групи компаній, що стимулює попит на цукор, що реалізується позивачем.

З 01.03.2016 (дата укладання акту приймання-передачі (т.1 а.с. 160-161) позивач використовував торговельну марку, право на використання якої передано на підставі Ліцензійного договору, з метою підвищення попиту та збільшення збуту товару - цукру, зокрема, нанесення Торговельної марки на упаковку, в якій відбувається продаж товару (цукру) позивачем та зберігання товару з метою пропонування для продажу.

При цьому, позивач здійснював придбання мішків (упаковки) з вже нанесеною торговою маркою.

Так, між позивачем та ТОВ «Цукорагрогпром» 28.04.2016 укладено Договір поставки №28/04-16, згідно якого з врахуванням Додатку №2 від 28.04.2016, ТОВ «Цукорагропром», як постачальник, зобов`язується передати у власність ТОВ «АПК Савинська» мішки поліпропеленові з полуетиленовою вкладкою (для цукру) з флексодруком (нанесеною фарбою інформацією та елементу знаку для товарів і послуг «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ») в кількості 350000 штук на загальну суму 2532600,00 грн в т.ч. ПДВ (т.3 а.с. 7-13).

Оплата за поставлені мішки була проведена позивачем на користь ТОВ «Цукорагропром», що підтверджується платіжним дорученням С8-1059 від 30.06.2016 та Випискою банку (т. 3 а.с. 14).

Зазначені мішки були поставлені на підставі видаткової накладної №6595 від 14.07.2016 в кількості 190000 штук та видаткової накладної №9687 від 30.09.2016 на 160000 штук (т. 3 а.с. 16, 17). Факт поставки мішків підтверджується також товарно-транспортними накладними №14/07 від 14.07.2016 та № 9687 від 30.09.2016 (т.3 а.с. 18-21).

Відповідно до вимог ПК України ТОВ «Цукорагропром» належним чином складено та зареєстровано податкову накладну №5758 від 21.06.2016 та розрахунок коригування № 6970 від 14.07.2016 до податкової накладної №5758 від 21.06.2016 (т.2 а.с. 22, 23).

В свою чергу ТОВ «ЦУКОРАГРОПРОМ» з метою виконання прийнятих на себе зобов`язань 30.05.2016 укладено з ТОВ СПІЛЬНЕ ІРАНО-УКРАЇНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «Бегленд» Договір поставки №23/05, згідно якого позивач замовив виготовлення мішків поліпропіленових з поліетиленовою вкладкою (для цукру) з флексодруком (нанесеною фарбою інформацією та елементу знаку для товарів і послуг) у формі погодженій сторонами у Додатку (т. 3 а.с. 24-29).

Відповідно до Додатку №7 від 30.05.2016 та Додатку №8 від 30.05.2016 до Договору поставки №23/05 від 30.05.2016 передбачено постачання 350000 штук мішків (т. 3 а.с. 30, 31).

Таким чином, ТОВ «Цукорагропром» замовило виготовлення мішків зі знаком для товарів і послуг, які в подальшому поставлялись позивачу та в які здійснювалось пакування цукру та його постачання.

При цьому, оскільки, як пояснив представник позивача, процес виробництва цукру починається з серпня та триває до січня, то поставлені позивачу мішки із знаком для товарів і послуг використовувались позивачем для фасування виготовленого цукру та його продажу починаючи з серпня 2016 року.

Податковий орган, оскільки провів перевірку лише за наслідками півріччя, а не календарного року, не взяв до уваги строк дії договору (до 28.02.2017), згідно якого позивач набув право на користування торговою маркою, та тих обставин, що фактична реалізація цукру в мішках з використанням вказаної торгової марки повинна була та відбулась протягом жовтня - грудня 2016 року в обсязі 17360 тонн, що підтверджується відомістю з обліку продажів за 2016 рік (т. 3 а.с. 128) та звітом про виробництво та реалізацію промислової продукції за 2016 рік (т. 3 а.с. 124-127).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази свідчать про використання ним торгової марки «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ» в своїй господарській діяльності у спосіб, що повністю відповідає законодавчому регулюванню та спростовує викладені в Акті перевірки висновки відповідача про невикористання позивачем торгової марки в господарській діяльності, оскільки такі висновки обмежуються лише періодом перевірки - 01.01.2016-30.06.2016.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про правомірність віднесення позивачем сум до складу від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 2016 рік у сумі 1372693 грн, які повністю підтверджені відповідними первинними документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 17.11.2016 № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1372693,00 грн належним чином не довів.

За таких обставин, факти вказані в акті перевірки 642/20-40-14-03-08/37010685 щодо встановлення порушень позивачем п.п. 140.5.7 п. 140.5 ст. 140 та п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до заниження об`єкту оподаткування за 2016 р. у сумі 1372693 грн, слід вважати недоведеними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 № таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач, приймаючи його, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329, 361, 363, 365 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 820/821/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови виготовлено 26.10.2020 та підписано головуючим суддею Перцовою Т.С. 26.10.2020, суддею Жигилієм С.П. 09.11.2020 (у зв`язку з перебуванням у відпустці в період з 26.10.2020 по 08.11.2020), суддею Русановою В.Б. 17.11.2020 (у зв`язку з перебуванням у відпустці в період з 26.10.2020 по 02.11.2020 та на лікарняному з 03.11.2020 по 16.11.2020).