Справа № 400/4442/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р. № 400/4442/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54001

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Акціонерне товариство "Ідея Банк", вул. Валова, 11, м. Львів, 79008

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , який було накладено постановою від 28.01.2020.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що державний виконавець повинен був ще в 2018 році прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача. Державний виконавець допустив бездіяльність , в результаті якої виконавче провадження не було закінчено. Постанови, які були винесені державним виконавцем після повідомлення стягувача про погашення боргу є нікчемними і в будь-якому разі втрачають чинність при закінченні виконавчого провадження.

Відповідач відзив суду не надав, по дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином на його електронну адресу.

Ухвалою суду від 13.10.2020 залучено до часті у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача АТ «Ідея Банк», яка надала пояснення, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість за договором від 03.10.2015 була погашена позивачкою 17.09.2018.

Ухвалою суду від 17.11.2020 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження .

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

26.07.2018 головним державним виконавцем Центрального ВДВС м.Миколаєва розглянута заява стягувача ПАТ «Ідея Банк» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 1402 від 18.06.2018 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 142696,98 грн. та прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56856824.

19.09.2018 представник ПАТ «Ідея Банк» направив до Центрального ДВС заяву про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку із фактичним повним його виконанням.

Державним виконавцем 12.01.2020 були прийняті постанова про передачу виконавчого провадження та постанова про прийняття виконавчого провадження.

28.01.2020 державний виконавець прийняв постанову про арешт коштів боржника.

Автоматизована система виконавчого провадження свідчить, що 20.10.2020 державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39,ст.40 ЗУ №1404, в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.56 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно зі ст.40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Позивач у позовній заяві зазначає, що належним способом захисту її прав буде саме зобов`язання відповідача винести постанову про зняття арешту з її грошових коштів, оскільки прийняття цієї постанови 28.01.2020 після того, як стягувач 19.09.2018 надіслав заяву про закінчення виконавчого провадження, робить її нікчемною та вона втрачає чинність при закінченні виконавчого провадження.

У постанові про закінчення виконавчого провадження від 20.10.2020 зазначено, що в окреме провадження виводиться постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 14269,69грн. та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 258,28грн., які прийняті 28.01.2020. В цій справі правомірність/протиправність цих постанов державного виконавця не розглядається.

Відповідно до ст.56 ЗУ №1404 постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито 26.07.2018 та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

19.09.2018 відповідач отримав заяву стягувача про закінчення виконавчого провадження, але допустив протиправну бездіяльність та не прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому у відповідача не було правових підстав для прийняття 28.01.2020 постанови про арешт коштів боржника-позивача у справі, оскільки ще 19.09.2018 відповідач повинен був прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача винести постанову про зняття арешту з її грошових коштів задоволенню не підлягає, але відповідно до ст.ст.9,245 КАС України суд вважає за необхідне для захисту інтересів позивача визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 28.01.2020.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 35065742) задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Юдіної І.М. протиправною.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів від 28.01.2020.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 35065742) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.), сплачений квитанцією № 26 від 05.10.2020 року

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко