Справа № 640/7414/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7414/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу № КВ824/57/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-314 від 16 квітня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ Держпраці у Київській області від 25 березня 2019 року №1625 з метою виявлення неоформлених трудових відносин призначено перевірку, зокрема, ФОП ОСОБА_1 .

Направлення на проведення інспекційного відвідування від 26 березня 2019 року №824 видано у тому числі головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області Куліш Н.І., якою у цей же день направлено позивачу вимогу №824 про надання/поновлення документів.

Запитувані документи були надані для перевірки, а 27 березня 2019 року інспектором проведено інспекційне відвідування за місцем здійснення діяльності: Ринок "Юність" м. Київ, вул. Миропільська, 2, складено Акт інспекційного відвідування №КВ 824/57/АВ.

Відповідно до зазначеного Акту перевірку проведено у присутності уповноваженої особи згідно довіреності від 15 березня 2019 року ОСОБА_2 (інших реквізитів довіреності не зазначено), встановлено, що видом діяльності ФОП ОСОБА_1 з 11 травня 2004 року є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, станом на 27 березня 2019 року працівник ОСОБА_3 працювала без оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 , що є порушенням вимог частини першої статті 24 КЗпП України.

Допущено до роботи працівника ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення органів Державної фіскальної служби України про прийняття працівника на роботу.

Також в Акті від 27 березня 2019 року зазначено, що ОСОБА_3 , а також ще двоє працівників - ОСОБА_4 (водій) та ОСОБА_5 (продавець), прийняті на посаду продавця з 28 березня 2019 року згідно наказу №1 від 27 березня 2019 року, про що повідомлено ГУ ДФС у м. Києві 27 березня 2019 року, що є порушенням частин першої, третьої статті 24 КЗпП України.

ОСОБА_3 у день інспекційного відвідування надала письмові пояснення, у якому вказала, що проходить стажування на період відсутності матері, готує каву та чай. Від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснення не відбиралися.

Надалі ФОП ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, призначеного на 16 квітня 2019 року, та оскаржуваною постановою №КВ 824/57/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-314 від 16 квітня 2019 року накладено на позивача штраф у розмірі 125 190,00 грн. на підставі статті 259 КЗпП України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини третьої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, зокрема Головне управління Держпраці у Київській області.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення №340 передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Викладене свідчить про наявність у ГУ Держпраці у Київській області правових підстав для проведення заходів контролю, у тому числі у вигляді інспекційного відвідування на підставі Закону №877-V та Положення №96, чим спростовуються твердження позивача про зворотне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржувана постанова ГУ Держпраці у Київській області від 16 квітня 2019 року винесена на підстав Акту інспекційного відвідування від 27 березня 2019 року.

Водночас, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11 травня 2019 року у справі №754/6422/19 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 41 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У зазначеній постанові судом досліджено обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: допущення ОСОБА_1 до роботи працівника ОСОБА_3 до укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, що є порушенням частини першої статті 24 КЗпП України.

Під час розгляду справи №754/6422/19 ОСОБА_1 заперечувала свою вину, пояснила, що її син 27 березня 2019 року ознайомлював ОСОБА_3 з умовами праці, при цьому остання трудових обов`язків не виконувала, а з`явилася до місця майбутнього працевлаштування на співбесіду та ознайомлення з майбутніми умовами праці. Попередні пояснення ОСОБА_3 надані під диктування інспектора праці Куліш Н.І. , що підтверджується службовою запискою від 26 березня 2019 року.

Окрім того судом встановлено, що ОСОБА_1 не була присутньою під час інспекційного відвідування, не брала у ньому безпосередньої участі, не уповноважувала інших осіб на такі дії.

Також ОСОБА_3 як свідок у справі пояснила, що не працевлаштовувалася на роботу, а з`явилася для ознайомлення з умовами праці, стажування не проходила та не виконувала роботу за завданням ФОП ОСОБА_1 .

Отже, Деснянський районний суд міста Києва, дослідивши ті ж самі обставини, що і в розглядуваній справі №640/7414/19, дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення та закрив провадження у справі.

Постанова Деснянського районного суду міста Києва від 11 травня 2019 року у справі №754/6422/19 в апеляційному порядку не оскаржувалася, набрала законної сили.

Відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження у справі і звільнення особи ввід кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору(контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи, повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу зазначеної норми слідує, що відповідальність виникає у разі встановлення вини юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідачем не доведено суду наявності вини ФОП ОСОБА_1 як особи, яка використовує найману працю без оформлення трудового договору (контракту). Крім того Деснянський районний суд міста Києва не знайшов складу адміністративного правопорушення та з цих підстав закрив справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд першої дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу № КВ824/57/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-314 від 16 квітня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк