Справа № 160/11407/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» про визнання протиправною та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 561803806 від 13.04.2018 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною, на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 01.03.2018 року №1044.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вважає постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 561803806 від 13.04.2018 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною, на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 01.03.2018 року №1044 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач зареєстрована та проживає у м. Кам`янському. При цьому, позивач зазначає, що у 2014 році отримувала кредит в АТ «Банк Ренесанс Капітал», за який розрахувалася у повному обсязі, жодний боргових зобов`язань перед ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» позивач не має.
Ухвалою суду від 23.09.2020 року, було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування, а також встановлено строк третім особам для подання пояснень щодо позову.
Заперечуючи проти позову відповідачем надіслано до суду відповідь на позов, який долучено до матеріалів справи. Відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням майна позивача, що відповідає чинному законодавству, постанову про відкриття виконавчого провадження надсилала позивачу рекомендованим повідомленням, у зв`язку із чим, відсутні підстави для визнання протиправною та скасуванню постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.
Треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не скористалися своїм правом на надання пояснень щодо заявлених позовних вимог.
Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни надійшло клопотання, в якому остання просила розглядати справу за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановлення рішення згідно чинного законодавства.
Суд, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
12.04.2020 року до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від представника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» надійшла заява про примусове виконання рішення, а саме, виконавчого напису № 1044 від 01.03.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56180386 з виконання виконавчого напису № 1044, виданого 01.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною.
Крім того, 18.05.2018 року в межах виконавчого провадження № 56180386 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Комунальному підприємстві Кам`янської міської ради «Тепломережі» (ЄРПОУ 03342573).
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Згідно ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: 1) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність; 2) інформація про офіс приватного виконавця; 3) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму; 4) інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності). Приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
За приписами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Як встановлено судом, підтверджується наявними матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 29.04.1983 року по 08.05.2015 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З 08.05.2015 року позивача зареєстровано та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна має посвідчення приватного виконавця № 0432 від 29.11.2019 року та здійснює діяльність в межах виконавчого округу м. Києва.
Як вбачається з матеріалів справи, в постанові про відкриття виконавчого провадження №56180386 від 13.04.2018 року з виконання виконавчого напису № 1044 від 01.03.2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в графі «Боржник» вказано ОСОБА_1 , а в графі «адреса» зазначено АДРЕСА_1 .
Разом з тим, постанову про відкриття виконавчого провадження №56180386 від 13.04.2018 року прийнято на підставі заяви представника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», в якій вказано адресу місця реєстрації позивача АДРЕСА_3 .
Також, до заяви про примусове виконання рішення додано виконавчий напис № 1044 від 01.03.2018 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, в якому зазначено адресу місця реєстрації позивача - АДРЕСА_3 .
Крім того, в матеріалах виконавчого провадження № 56180386 міститься копія кредитного договору від 12.03.2014 року, в якому в графі реквізити зазначено адресу реєстрації та проживання позивача - АДРЕСА_1 ..
Таким чином, суд доходить висновку, що питання з`ясування місця проживання боржника та/або місця розташування його майна передує відкриттю виконавчого провадження та має вирішальне значення для вирішення питання про те, чи дотримано порядок пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Тобто, відповідач, у цьому випадку, відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскарженої постанови лише у разі, якщо місцезнаходження боржника або його майна є місто Київ.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Статтею 179 Цивільного кодексу України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Згідно з п.3.1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні", кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Відповідно до п.7.1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки.
Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.
Під час розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що приватний виконавець Павелків Т.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Таким чином, за приписами ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.
Тобто, відповідач, у цьому випадку, у відповідності до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходження майна боржника є місто Київ.
Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
Також, матеріали справи не містять доказів, що на дату прийняття оскаржуваної позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2018 року у приватного виконавця були підстави для прийняття до виконання виконавчого напису № 1044 виданого 01.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.
Отже, суд зазначає, що з положень Закону №1404-VIII вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у справі від 08 квітня 2020 року № 804/6996/17 та від 30 квітня 2020 року №580/3311/19.
Також, слід відхилити посилання відповідача на Постанову Верховного Суду №905/3542/15 від 10.09.2018 року, оскільки ця постанова прийнята щодо господарських правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.
Таким чином, суд доходить висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною за наявності достовірної інформації про зареєстроване місце проживання боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 13.04.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56180386 є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.09.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 561803806 від 13.04.2018 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною, на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 01.03.2018 року №1044.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18.11.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька