Справа № 380/2206/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2206/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача Качора С.Б.,

представника відповідачів Лазорка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про стягнення середнього заробітку у зв`язку із підвищенням посадових окладів та за час затримки виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: 81542, Львівська обл., Городоцький р-н, с. Коропуж (далі позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області , місцезнаходження: 79007, пл.Генерала Григоренка, 3 (далі ГУ МВС України у Львівській області), Головного управління Національної поліції України у Львівській області , місцезнаходження: 79007, пл.Генерала Григоренка, 3 (далі ГУ НП у Львівській області), в якій позивач просить:

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоотриманий середній заробіток у зв`язку із підвищенням окладів у сумі 91436,07 грн без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 17.04.2019, справа №1340/4176/18 у розмірі 9577,00 грн без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Ухвалою від 23.03.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 15.07.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції України у Львівській області про закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ МВС України у Львівській області повинно виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням підвищених окладів, оскільки це передбачено пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Крім цього, виходячи з того, що ГУ НП у Львівській області виконало постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 лише 14.05.2019, то з нього необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

30.04.2020 представник ГУ НП у Львівській області подав до суду відзив на позову заяву. Відзив обґрунтований тим, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 надійшла до Управління кадрового забезпечення ГУ НП у Львівській області лише 08.05.2019, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

30.04.2020 представник ГУ МВС України у Львівській області подав до суду відзив на позову заяву. Відзив обґрунтований тим, що Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 не передбачено коригування заробітної плати для визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1340/4176/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третьої особи Залізничного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №1162 о/с від 21.08.2018 в частині звільнення у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу карного розшуку Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 6366,60 грн без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області працевлаштувати ОСОБА_1 з 07.11.2015 у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» шляхом призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області відмовлено.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1340/4176/18 ГУ МВС України у Львівській області прийняло наказ від 11.01.2019 №114, яким поновило позивача на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом від 11.01.2019 №1198 ГУ МВС України у Львівській області звільнило позивача з органів внутрішніх справ України в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» Положення через скорочення штатів з 07.11.2015.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 у справі №1340/4176/18 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1340/4176/18 скасовано в частині, а саме: зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області працевлаштувати ОСОБА_1 з 07.11.2015 у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» шляхом призначення на рівнозначну посаду.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 у справі №1340/4176/18 ГУ НП у Львівській області прийняло наказ від 14.05.2019 № 307о/с, яким працевлаштувало позивача з 07.11.2015 у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» шляхом призначення на рівнозначну посаду, а саме на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Виходячи із наявності підстав для стягнення з ГУ МВС України у Львівській області недоотриманого середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів та з ГУ НП у Львівській області середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ МВС України у Львівській області недоотриманого середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, вирішення питання щодо виплати незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку статті 235 КЗпП України перебуває в компетенції органу, який розглядає трудовий спір.

У пункті 37 постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №813/3412/17 сформовано правовий висновок про те, що неправильне визначення періоду вимушеного прогулу та/або обчислення суми середнього заробітку за такий прогул під час вирішення трудового спору може бути підставою для оскарження відповідного рішення органу (суду) в установленому порядку, але аж ніяк не є підставою для ініціювання нового трудового спору.

Як встановив суд, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 у справі № 813/6276/15 з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 24.01.2018 в сумі 43701,60 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1340/4176/18 з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь позивача стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.08.2018 по 13.12.2018 у розмірі 6366,60 грн без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Таким чином, за періоди з 07.11.2015 по 24.01.2018 та з 21.08.2018 по 13.12.2018 ГУ МВС України у Львівській області виплатило позивачу середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі рішень судів у справах №813/6276/15, №1340/4176/18.

З огляду на викладене, суд вважає, що питання обчислення суми середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів за періоди з 07.11.2015 по 24.01.2018 та з 21.08.2018 по 13.12.2018 повинно було вирішуватись в межах розгляду адміністративних справ №813/6276/15, №1340/4176/18, оскільки саме в цих справах суд вирішував питання суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо стягнення з ГУ МВС України у Львівській області недоотриманого середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів за періоди, які не охоплювалися рішеннями судів у справах №813/6276/15, №1340/4176/18, то суд вказує таке.

Суд встановив, що за періоди, які не охоплювалися рішеннями судів у справах №813/6276/15, №1340/4176/18, а саме з 25.01.2018 по 20.08.2018, з 14.12.2018 по 17.04.2019 ГУ МВС України у Львівській області не нараховувало та не виплачувало позивачу грошового забезпечення, що підтверджується архівом розрахункових листів за період 2018-2019 років.

Таким чином, суд вважає, що питання стягнення з ГУ МВС у Львівській області недоотриманого середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів за періоди повинно вирішуватись при розгляді судом справи про стягнення невиплаченої заробітної плати за такі періоди. Суд зауважує, що позивач не заявив позовної вимоги про стягнення з ГУ МВС України у Львівській області заробітної плати за періоди з 25.01.2018 по 20.08.2018, з 14.12.2018 по 17.04.2019.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ГУ МВС України у Львівській області недоотриманого середнього заробітку у зв`язку із підвищенням окладів.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ НП у Львівській області середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 17.04.2019 у справі №1340/4176/18, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 236 КЗпП України визначає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З аналізу наведеного положення вбачається, що виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі здійснюється власником або уповноваженим ним органом, який незаконно звільнив такого працівника.

Суд звертає увагу на те, що питання поновлення позивача на роботі вирішене у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1340/4176/18, яким позивача поновлено на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015.

Тобто, саме на ГУ МВС України у Львівській області покладено обов`язок з поновлення позивача на посаді, а не на ГУ НП у Львівській області, з яким у позивача не було трудових правовідносин.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №1340/4176/18 зобов`язано ГУ НП у Львівській області працевлаштувати позивача шляхом призначення на рівнозначну посаду, що не може вважатися поновленням на посаді у розумінні положень статті 236 КЗпП України.

Таким чином, виходячи з відсутності у ГУ НП у Львівській області обов`язку з виконання рішення суду про поновлення позивача, суд вважає, що немає підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 17.04.2019 у справі №1340/4176/18.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про стягнення середнього заробітку у зв`язку із підвищенням посадових окладів та за час затримки виконання рішення суду відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 19 листопада 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик