Справа № 580/2527/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року справа № 580/2527/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря - Сачинської В.С.,

представника позивача - керівника Войченка С.М.,

представника відповідача - Кузьмишина О.О. (за самопредставництвом),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом колективного сільськогосподарського підприємства «Родниківка» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось колективне сільськогосподарське підприємство «Родниківка» з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13 875 грн., в т.ч. 11100 грн. за основним платежем та 2775 за штрафними санкціями.

Обгрунтовуючи позовну заяву, зазначає, що грошове зобов`язання з ПДВ за жовтень 2019 занижено в результаті віднесення до податкового кредиту за жовтень 2019 ПДВ за господарською операцією з придбання бензину автомобільного Shebel-A-92-Євро5-У5 у ТОВ «НК Енерджі Ойл» за податковою накладною від 31.10.2019 №111, яку відповідач вважає безтоварною.

Не погоджуючись з висновком про безтоварність господарської операції, позивач посилається на договір поставки, видаткову та товарно-транспортну накладну, які підтверджують факт поставки бензину автомобільного Shebel-A-92-Євро5-У5, оплату товару у повному обсязі та його використання у власній господарській діяльності. Право на включення ПДВ до податкового кредиту підтверджується зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податковою накладною №111 від 31.10.2019.

Лист оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області від 11.11.2019 №34777/22-01-21-12 з копією пояснень ОСОБА_1 від 08.11.2019, на який посилається відповідач, згідно з правовими висновками Верховного Суду не є беззаперечним доказом нереальності господарської операції.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив з тих підстав, що перевіркою встановлено лише документально оформлені взаємовідносини позивача з ТОВ «НК Енерджі Ойл» з придбання у жовтні 2019 бензину автомобільного Shebel-A-92-Євро5-У5. Вказаний висновок зроблений у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують безпосередню участь директора КСП «Родниківка» при укладенні та підписанні договору поставки нафтопродуктів у м. Києві; директор та головний бухгалтер ТОВ «НК Енерджі Ойл» ОСОБА_1 надала письмові пояснення про непричетність до вказаного підриємства; первинні документи бухгалтерської звітності є дефектними, оскільки не містять адрес місця завантаження автомобіля, місця розвантаження та зберігання бензину автомобільного; ПІБ особи, яка прийняла бензин автомобільний, тому не відповідають вимогам до первинних документів бухгалтерської звітності; ТОВ «НК Енерджі Ойл» згідно податкової звітності не мало трудових ресурсів, оскільки у жовтні 2019 працювало 4 жінки, в т.ч. директор та головний бухгалтер в одній особі, та виробничих ресурсів для здійснення господарської діяльності.

10.08.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у яких зазначив доводи, аналогічні викладеним у позові.

Ухвалою від 15.07.2020 позовна заява прийнята до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань колективне сільськогосподарське підприємство «Родниківка» зареєстровано як юридична особа за ідентифікаційним кодом 00487195; основними видами діяльності є: 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.46 Розведення свиней, 02.10 Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві та ін.

31.12.2019 між КСП «Родниківка» (позивач) та ТОВ «НК Енерджі Ойл» укладено договір поставки нафтопродуктів №28, згідно якого ТОВ «Енерджі Ойл» зобов`язалось поставити позивачу бензин автомобільний Shebel-A-92-Євро5-У5.

31.10.2019 за видатковою накладною №113 ТОВ «НК Енерджі Ойл» передало позивачу бензин автомобільний Shebel-A-92-Євро5-У5 у кількості 2,238т на загальну суму 66600 грн, в т.ч. ПДВ 11100 грн.

Оплата придбаного товару здійснена за платіжним дорученням позивача від 05.12.2019 на суму 66600 грн.

Транспортування бензину здійснене ФОП ОСОБА_2 автомобілем МАN АІ 44-90 НХ, причіп НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , згідно товарно-транспортної накладної від 31.10.2019 №113 у кількості 2,238т з смт Васищеве Харківської області, в`їзд Орешкова, 3,

Згідно з наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.01.2020 №143 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка КСП «Родниківка», за результатами якої складений акт від 21.02.2020 №47/23-00-05-0606/00487195 (далі- акт перевірки).

Згідно з п. 3.2.2 акта перевірки встановлено завищення податкового кредиту за жовтень 2019 року на суму 11100 грн. за господарською операцією з ТОВ «Енерджі Ойл», яка за висновком позивача є безтоварною.

Вказаний висновок обгрунтовано такими обставинами:

- договір поставки нафтопродуктів №28 від 31.12.2019 укладений в м. Києві та підписаний посадовою особою ТОВ «Енерджі Ойл» Семененко О.М. та директором КСП «Родниківка» ОСОБА_4 , проте документи, які свідчать про безпосердню участь ОСОБА_4 під час укладання та підписання договору (наказ про відрядження, авансові звіти про відрядження з підтверджуючими документам) відсутні;

- на видатковій накладній від 31.10.2019 №113 міститься підпис ОСОБА_1 , яка перебувала на посаді директора та головного бухгалтера ТОВ «Енерджі Ойл», проте дала пояснення про непричетність до цього підприємства;

- згідно даних видаткової накладної неможливо встановити місце навантаження товару;

- копію сторінки з журналу видачі довіреностей, де знаходиться запис про реєстрацію довіреності на отримання ОСОБА_5 бензину автомобільного до перевірки не надано;

- податкова накладна №111 від 31.10.2019 складена та підписана за допомогою цифрового електронного підпису ОСОБА_1 , яка перебувала на посаді директора та головного бухгалтера ТОВ «Енерджі Ойл», проте дала пояснення про непричетність до цього підприємства; фінансову та податкову звітність не підписувала та не складала;

- у графі «Відпустив» товарно-транспортної накладної від 31.10.2019 №113 міститься підпис ОСОБА_1 , яка дала пояснення про непричетність до цього підприємства;

- перевезення вантажу здійснювала ФОП ОСОБА_2 автомобілем МАN АІ 44-90 НХ, причіп НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , проте згідно даних ЄРПН придбання послуг вантажних перевезень ТОВ «Енерджі Ойл» не задокументовано;

- згідно товарно-транспортної накладної неможливо встановити місце зберігання та місце розвантаження через відсутність адреси складського приміщення;

- у товарно-транспортній накладній відсутні всі необхідні реквізити, а саме: не зазначені прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка приймала вантаж, чим порушено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363;

- неможливо ідентифікувати місце розвантаження бензину автомобільного через відсутність складських приміщень;

- згідно проведеного аналізу баз даних АІС «Податковий блок» ТОВ «Енерджі Ойл» на підприємстві відсутні відокремлені підрозділи та об`єкти оподаткування, які б дозволяли провадити господарську діяльність, враховуючи неподання звіту за формою 20-ОПП до контролюючого органу.

За висновком перевірки позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 2.4 Наказу №88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижена сума податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2019 року на 11100 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 №, яким збільшив позивачу грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13875 грн., в т.ч. 11110 грн. за основним платежем та 2775 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу до ДПС України, рішенням якої від 09.04.2020 №25 у задоволенні скарги відмовлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам у справі, суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначеного з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платників податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 ПК України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-Х1V (далі - Закон №996) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Ст. 9 Закону №996 передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.19, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1); господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (п. 2.1); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4); первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (п. 2.15); у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання (п. 2.16).

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податків на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіьталу платника податків, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, що має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.

Згідно з п. 2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила №363), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з п. 11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже товарно-транспортна накладна відноситься до первинної транспортної документації, ведення якої є обов`язкове для всіх суб`єктів господарської діяльності і яка є підставою для бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між КСП «Родниківка» (позивач) та ТОВ «НК Енерджі Ойл» договору поставки нафтопродуктів №28 від 31.12.2019 ТОВ «НК Енерджі Ойл» поставило позивачу бензин автомобільний Shebel-A-92-Євро5-У5 за товарно- транспортною накладною від 31.10.№113 у кількості 2,238т (3000л).

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії товарно-транспортної накладної №113 від 31.10.2019, автоперевізником є ФОП ОСОБА_2 , автомобіль МАN АІ 44-90 НХ, причіп НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , замовник - ТОВ «НК Енерджі Ойл», вантажовідправник ТОВ «НК Енерджі Ойл», вантажоодержувач - КСП «Родниківка», пункт навантаження - смт Васищеве Харківської області, в`їзд Орешкова, 3, пункт розвантаження не вказаний; відпустив - ОСОБА_1 , підпис; прийняв водій ОСОБА_3 , підпис; вантаж одержав - підпис.

Таким чином. в порушення вимог ст. 9 Закону №996, п. 2.15 Положення №88 та п. 11.1 Правил №363 у товарно-транспортній накладній №113 від 31.10.2019 відсутній пункт розвантаження та ПІБ особи, яка одержала вантаж.

Позивач на підтвердження пункту розвантаження та зберігання бензину автомобільного Shebel-A-92-Євро5-У5 надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким у його власності знаходиться будівля заправки загальною площею 41,4 кв.м та склад ПММ загальною площею 83,3 кв. м по АДРЕСА_1 ; копію технічного паспорта на виробничий будинок «Комплекс виробничих будівель» №1б по АДРЕСА_1 , із зазначенням у ньому будівлі заправки та складу ПММ, та копії паспортів на наливні ємності, заводський №2700, стаціонарний №1, та заводський №2706, стаціонарний №2.

На підтвердження особи, яка прийняла вантаж, позивач надав копію письмових пояснень завідуючого складом ПММ Постового В.А., згідно з якими останній прийняв бензин у кількості 3000 л за товарно-транспортною накладною №113 від 31.10.2019, та виписану Постовим внутрішньогосподарську накладну №14 від 31.10.2019.

У судовому засіданні був досліджений оригінал книги обліку довіреностей за 2013-2020р.р., у якому за №74 зазначена довіреність від 31.10.2019, видана ОСОБА_5 на отримання бензину від ТОВ «НК Енерджі Ойл», та міститься відмітка про т.т.н. №113 від 31.10.

У видатковій накладній №113 від 31.10.2019 зазначені адреса поставки - АДРЕСА_1 , довіреність №74 від 31.10.2019, та підпис і ПІБ ОСОБА_5 .

Отже вказаними доказами підтверджується як пункт поставки, так і особа, яка прийняла бензин автомобільний за товарно-транспортною накладною №113 від 31.10.2019.

Зі скарги на податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 № вбачається, що позивач посилався на пояснення завідуючого складом ПММ Постового В.А., проте останнє не було взято до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з акта перевірки, в ході проведення перевірки до оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області надіслано запит для з`ясування наступних обставин: встановити фактичних власників транспортного засобу, зазначеного в ТТН; встановити технічну можливість автомобіля перевозити бензин автомобільний; опитати водія, який зазначений у ТТН, щодо підтвердження чи спростування реального здійснення перевезення бензину автомобільного; встановити наявність/необхідних матеріальних/трудових ресурсів ТОВ «НК Енерджі Ойл» для зберігання та використання в господарській діяльності бензину автомобільного, зокрема наявність відповідних складських приміщень, технічного обладнання (власного чи орендованого), висновків про відповідність технічних умов обладнання та складських приміщень для його зберігання.

Проте жодного доказу щодо вказаних обставин відповідач не надав.

Враховуючи встановлені вище обставини суд вважає, що відповідач не довів, що фактична поставка позивачу від ТОВ «НК Енерджі Ойл» бензину автомобільного Shebel-A-92-Євро5-У5 у кількості 2238т (3000л) не була здійснена.

Посилання відповідача на недоліки товарно-транспортної накладної №113 від 31.10.2019 суд вважає необгрунтованими, оскільки окремі недоліки первинних документів бухгалтерського обліку не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулись), а певні недоліки у заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Суд також вважає необгрунтованими посилання позивача на письмові пояснення ОСОБА_1 про її непричетність до господарської діяльності ТОВ «НК Енерджі Ойл», відсутність трудових та матеріальних ресурсів у останнього, з тих підстав, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт. Послуг) по ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт. Послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Судом не встановлено, та відповідачем не доведено, що позивач був обізнаний щодо неправомірної поведінки ТОВ «НК Енерджі Ойл», тому встановлені відповідачем порушення щодо підписів на первинних бухгалтерських документах та податковій накладній №111 від 31.10.2019 ОСОБА_1 , яка не мала відношення до господарської діяльності ТОВ «Енерджі Ойл», та дані з АІС «Податковий блок» про відсутність трудових та матеріальних ресурсів не є доказами відсутності фактичного здійснення господарської операції з постачання позивачу бензину автомобільного.

Щодо відсутності доказів про відрядження директора ОСОБА_6 до м. Києва для підписання договору, то підписання договору може бути здійснено шляхом направлення підписаного однією стороною проекту договору іншій стороні, тому відсутність вказаних документів не свідчить про нереальність господарської операції.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або сплаті відповідно до положень цього Кодексу, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на зазначене сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25 березня 2020 року № про збільшення Колективному сільськогосподарському підприємству «Родниківка» грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 13875, 00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 листопада 2020 року.

Головуючий суддя А.В. Руденко