Справа № 826/976/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/976/17 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.10.2016 № , № , № , складені на підставі акта 19.09.2016 № 11528/26-58-13-06-17-.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2020 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.10.2016 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у 408 737, 04 грн. (з яких, основний платіж - 326 989, 63 грн., штрафні (фінансові) санкції - 81 747,41 грн.); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.10.2016 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 30 655, 27 грн (з яких, основний платіж - 24 524, 22 грн, штрафні (фінансові) санкції - 6 131, 05 грн.); в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління ДФС у місті Києві складено акт перевірки від 19.09.2016 №11528/26-58-13-06-17-, яким зафіксовано порушення позивачем:

- заниження оподатковуваного доходу в сумі 3 368 982,17 грн за 2015 рік, чим порушено пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 «д» п. 164.2. п 164.1 ст. 164. п 176.1 ст.176 Податкового кодексу України. До сплати ПДФО - 673 187, 43 грн.;

- заниження оподатковуваного доходу в сумі 3 368 982,17 грн, чим порушено п.16-1 підрозділу розд. XX Податкового кодексу України. До сплати військового збору - 50 534,73 грн.

- неподання податкової декларації про майновий стан за 2015 рік, чим порушено пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки від 19.09.2016 № 11528/26-58-13-06-17- ДПІ прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 03.10.2016 №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 841 484, 29 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб, у тому числі: за основним платежем - 673 187,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 168 296, 86 грн.;

- № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170, 00 грн.;

- № , яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 63 168, 41 грн. за платежем військовий збір, у тому числі за основним платежем - 50 534,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 13 633,68 грн.

З акту перевірки від 19.09.2016 №11528/26-58-13-06-17- вбачається, що відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 фізичною особою-платником податків отримано від ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ " () дохід в сумі 3 368 982, 17 грн. за ознакою « 126» (дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо, сума боргу платника податку анульовано кредитором).

Податковим органом до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» направлено запит щодо підтвердження інформації, вказаної в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), від 18.07.2016 за №10158/10/26-58-13-04-18.

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» листом від 25.07.2016 №25/07-16/2 (вх. №17384/10 від 28.07.2016) підтвердило достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 , протягом 2015 року, що відображені у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу 126, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 списано безнадійну кредитну заборгованість у розмірі 3 368 982, 17 грн.

Предметом спірних правовідносин є саме питання оподаткування прощеного ОСОБА_1 боргу в сумі 3 368 982, 17 грн., нарахування податку на доходи осіб/військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що відповідачем доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення ДПІ від 03.10.2016 № в частині збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 432 747, 25 грн. (з яких, основний платіж - 346 197,80 грн., штрафні (фінансові) санкції - 86 549, 45 грн.), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення в цій частині не відповідають вимогам законодавства та встановленими судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, однак, відповідачем не доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення в іншій частині нарахованих зобов`язань та застосованих санкціях, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню та слід визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.10.2016 № в частині грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 408 737,04 грн (з яких, основний платіж - 326989,63 грн., штрафні (фінансові) санкції - 81 747, 41 грн.), залишивши податкове повідомлення-рішення в іншій його частині без змін. Також, відповідачем доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідача від 03.10.2016 № в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 32 513, 14 грн. (з яких, основний платіж - 26 010, 51 грн., штрафні (фінансові) санкції - 6 502, 63 грн.), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення в цій частині не відповідають вимогам законодавства та встановленими судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, однак, відповідачем не доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення в іншій частині нарахованих зобов`язань та застосованих санкціях, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню та слід визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.10.2016 № в частині грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 30 655, 27 грн. (з яких, основний платіж - 24 524, 22 грн., штрафні (фінансові) санкції - 6 131,05 грн.), залишивши податкове повідомлення-рішення в іншій його частині без змін. Відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.10.2016 № , суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 повинна була подати річну декларацію про доходи за 2015 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага з суми прощеного боргу (тіла кредиту), та нарахувати податкові зобов`язання, чого нею зроблено не було.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено обставини справи та докази, що призвело до неправомірного застосування норм матеріального права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В силу вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 167 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) до оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, наведеною нормою ПК прямо передбачено обов`язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. Наведене цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому, у вказаній нормі чітко вказано, які саме складові анульованого (прощеного) боргу вважаються додатковим благом для цілей оподаткування в розумінні Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп. 162.2.17 п. 16.2 ст. 162 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, визначений пп. 162.2.17 п.16.2 ст.162 ПК України, є вичерпним. Згідно з пп. "б" пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, а тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, в даному випадку, ОСОБА_1 повинна була подати річну декларацію про доходи за 2015 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага з суми прощеного боргу (тіла кредиту), та нарахувати податкові зобов`язання, чого ним зроблено не було.

При цьому, відповідач, встановивши неподання ОСОБА_1 податкової декларації про доходу за 2015 рік та самостійно визначаючи платнику податків грошові зобов`язання, до такого розрахунку повинен був включити прощені банком суми основного боргу, без урахування процентів.

Як вбачається з повідомлення від 25.11.2015 №735505/И_4247 ТОВ «Кей-Колект» про анулювання боргу, станом на 26.06.2015 за позивачем обліковується кредитна заборгованість в сумі 158 973,73 дол. США, що станом на 26.06.2015 за курсом НБУ становить 3 368 982, 27 грн., а саме:

- 81 809, 23 доларів США, що на 26.06.2015 за курсом НБУ становить 1 734 033, 98 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту;

- 77 134, 50 доларів США, що на 26.06.2015 за курсом НБУ становить 1 634 948, 18 грн. - заборгованість по відсоткам.

Отже, заборгованість по основній сумі кредиту становить 1 734 033, 98 грн.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 становив 1 218, 00 грн., а тому розрахунок ставки податку на доходи фізичних осіб з суми прощеного боргу становить:

- десятикратний розмір мінімальної заробітної плати: 10 * 1218,00 = 12 180, 00 грн.

- сума податку за ставкою 15 відсотків: 12 180, 00 грн. * 15 % = 1 827, 00 грн.

- сума оподаткованого доходу за ставкою 20 відсотків: (1 734 033,98 грн. - 12 180,00 грн.)*20% = 344 370, 80 грн.

- загальна сума податку: 1 827,00 грн. + 344 370, 80 грн. = 346 197,80 грн.

Виходячи з наведеного та з урахуванням того, що дохід у вигляді додаткового блага сплачується лише з суми прощеного боргу (тіла кредиту), колегія суддів вважає, що правомірним є нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за ставкою, визначеною ст. 167 ПК України, лише у розмірі 346 197, 80 грн.

При цьому, з огляду на вказане, правомірним є і застосування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафної (фінансової) санкції у розмірі 86 549, 45 грн. (що становить 25 відсотків від визначеного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 346 197, 80 грн.).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.10.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 408 737,04 грн (з яких, основний платіж - 326 989, 63 грн., штрафні (фінансові) санкції - 81 747, 41 грн.) є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, як уже було зазначено вище, оскільки дохід у вигляді додаткового блага сплачується лише з суми прощеного боргу (тіла кредиту), то колегія суддів вважає правомірним нарахування ОСОБА_1 військового збору в розмірі 26 010, 51 грн. (1 734 033,98 грн *1,5%) та застосування штрафних санкцій військового збору (25 %) - 6 502, 63 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.10.2016 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 30 655, 27 грн. (з яких, основний платіж - 24 524,22 грн., штрафні (фінансові) санкції - 6 131, 05 грн.) є протиправним та підлягає скасуванню

При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.