Справа № 640/21157/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить :

1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не зарахування ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу з 09 вересня 2017 року по 09 січня 2018 року до вислуги років, строків трудового та страхового стажу.

2. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України зарахувати ОСОБА_1 час вимушеного прогулу з 09 вересня 2017 року по 09 січня 2018 року до вислуги років, строків трудового та страхового стажу.

3. Зобов`язати МВС України внести зміни до наказу від 03.08.2020 № 582 о/с в частині відомостей про зарахування ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ з 09 вересня 2017 року по 09 січня 2018 року до вислуги років, яка в календарному обчисленні склала 21 рік, 4 місяці та 9 днів.

4. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України стосовно не нарахування, необчислення та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплат ОСОБА_1 грошового забезпечення з 18 серпня 2007 року по 06 листопада 2015 року, та відображення їх в первинних бухгалтерських та персоніфікованих обліках.

5. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплат ОСОБА_1 грошових забезпечень з 18 серпня 2007 року по 06 листопада 2015 року, з помісячним їх відображенням в первинному бухгалтерському та персоніфікованому обліках, та подати відповідні скориговані дані до системи персоніфікованого обліку Державної податкової служби України і Пенсійного фонду України, відобразивши помісячно суми нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення за вказаний період.

6. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України стосовно ненарахування, необчислення та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплат ОСОБА_1 заробітних плат за час вимушених прогулів за Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року в справі № 826/26466/15 за період з 09.11.2015 по 23.11.2016, та Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року в справі № 826/12793/17 за період з 09.09.2017 по 09.01.2018, з помісячним їх відображенням в первинному бухгалтерському та персоніфікованому обліках.

7. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо нарахування на середній заробіток за час вимушених прогулів ОСОБА_1 з 09.11.2015 по 23.11.2016 на суму 392 982,49 грн., та з 09.09.2017 по 09.01.2018 на суму 182 296,06 грн., єдиного внеску в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого Законом.

8. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплат ОСОБА_1 заробітних плат за час вимушених прогулів за Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року в справі № 826/26466/15 за період з 09.11.2015 по 23.11.2016, та Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року в справі № 826/12793/17 за період з 09.09.2017 по 09.01.2018 з помісячним їх відображенням в первинному бухгалтерському та персоніфікованому обліках, та подати відповідні скориговані дані до системи персоніфікованого обліку Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, відобразивши помісячно суми нарахованої та виплаченої Позивачу заробітної плати за час вимушених прогулів, за вказаний період, з дотриманням порядку, що визначений частиною другою статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

9. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо ненарахування, необчислення та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 24.11.2016 по 08.09.2017 та зобов`язати Відповідача нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок за час вимушеного прогулу за вказаний період з дотриманням порядку, що визначений частиною другою статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

10. Визнати протиправним дії Міністерства внутрішніх справ України щодо надання неповної інформації ОСОБА_1 при розгляді його запиту про надання інформації, від 26.08.2020 № 28266/09-2020, та зобов`язати відповідача надати позивачу деталізовані довідки про щорічні доходи (розбивку щомісячних виплат Міністерством грошових забезпечень) (середнього заробітку за час вимушених прогулів) з 06.11.2015 по 09.01.2018, та сплачені страхові внески за кожен місяць вказаного періоду.

11. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України подати до суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року позовну заяву повернуто.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд з власної ініціативи може роз`єднати позовні вимоги для сприяння виконанню завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до вимог частин 4,ст. 172 КАС України не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до ч. 6 ст. 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши, що позивачем було порушено правило об`єднання позовних вимог, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, надання позивачам права доступу до суду, суд першої інстанції був наділений правом роз`єднати позовні вимоги в самостійне провадження, не повертаючи при цьому позовну заяву.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішення від 12.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, не застосовано положення ч. 6 ст. 172 КАС України, суд вважає, що суд першої інстанції передчасно прийняв ухвалу про повернення позову.

За таких обставин ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року про повернення позовної заяви є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката позивачів задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року- скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.