Справа № 487/1317/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 487/1317/20
Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі Управління патрульної поліції) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 лютого 2020 року серії ЕАК №2145707, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, якою накладено штраф у сумі 1020 грн.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю його події та складу.

Обґрунтування позовних вимог складається з двох ключових підстав.

Перша підстава полягає в тому, що його автомобіль перебував поза межами дії дорожнього знаку 5.38 «місце стоянки» в поєднанні з табличкою до дорожніх знаків 7.17 «особи з інвалідністю», а тому відсутня подія адміністративного правопорушення, склад якого передбачений ч.5 ст.122 КУпАП.

Друга підстава відсутність схеми організації дорожнього руху по вул. 8 Березня до вул. 6 Поперечна у м. Миколаєві, яка виконується Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та погоджується з органами Національної поліції України. Покликаючись на постанову Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №127/12081/17, позивач вважає, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, наданим суб`єктом владних повноважень, відеозаписом підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а саме: позивач здійснив зупинку транспортного засобу на місці, що позначене відповідним дорожнім знаком або дорожньою розміткою, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Водночас суд вважав, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що знак 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особа з інвалідністю» встановлені всупереч передбаченим схемою організації дорожнього руху вимогам та не погоджені з органами Національної поліції України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не розглянув аргументи його позову та, відповідно, не надав їм оцінку.

Апеляційна скарга побудована на тих самих підставах, які зазначені в позові.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що надає можливість, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового її задоволення.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про таке.

22.02.2020 року інспектором Управління патрульної поліції Сиволапом В. В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2145707 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн.

Відповідно до змісту цієї постанови правопорушення полягає в тому, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 22.02.2020 року о 14:36 год. у м. Миколаєві по вул. 8 Березня 79, здійснив зупинку в місцях для осіб з інвалідністю, позначеному дорожнім знаком 5.38 «місце зупинки» в поєднанні з табличкою до дорожніх знаків 7.17 «особи з інвалідністю», чим порушив вимоги п.8.4 «г» ПДР України.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.

Так, перший довід апеляції полягає в тому, що автомобіль перебував поза межами дії дорожнього знаку 5.38 «місце стоянки» в поєднанні з табличкою до дорожніх знаків 7.17 «особи з інвалідністю».

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» -

тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

За правилами п.34.1 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Згідно з п.33.5 Правил дорожнього руху, знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

За правилами п.33.7 Правил дорожнього руху табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Згідно з п.33.7 Правил дорожнього руху табличка 7.2.1 «Зона дії» позначає довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків.

Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Знак 5.38 відноситься до групи інформаційно-вказівних знаків.

Аналіз викладеного, дає колегії суддів дійти висновку, що місце для паркування осіб з інвалідністю позначається дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 і визначеною зоною дії знаком (табличка 7.2.1 «Зона дії») або горизонтальною розміткою 1.30. За відсутності визначення дії дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17 такий дорожній знак розповсюджується лише на одне місце.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції, за результатом аналізу відеозапису та фотознімків, наданих суб`єктом владних повноважень та позивачем, встановлено таке.

На місці паркування автомобіля, за кермом якого перебував позивач, не вбачається наявності спеціальної розмітки 1.30 на проїзній частині дороги, де встановлений дорожній знак 5.38 «місце зупинки» в поєднанні з табличкою до дорожніх знаків 7.17 «особи з інвалідністю». Також відсутня і табличка 7.2.1 «Зона дії», яка розміщується безпосередньо під знаками.

Тому, у межах спірних правовідносин, дорожній знак 5.38 з табличкою 7.17 розповсюджується лише на одне місце.

В той же час, автомобіль позивача знаходиться не на місці дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, а поза межами його дії, а саме: на наступному місці.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не надав належну оцінку доводам позивача.

Водночас доводи ОСОБА_1 з цього приводу є обґрунтованими.

Переходячи до іншого доводу апеляції щодо відсутності схеми організації дорожнього руху на місці встановлення вказаних вище дорожніх знаків, слід зазначити таке.

Згідно з п.8.12 Правил дорожнього руху забороняється самовільно встановлювати, знімати, пошкоджувати чи закривати дорожні знаки <……>.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (далі Закону №3353), Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

За правилами статті 6 Закону №3353 до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону №3353 організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Відповідно до статті 52-3 Закону №3353 до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

За правилами п.10.1.2 ДСТУ 4100/2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» установлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з МВС України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» заборонено.

Так, позивачем до суду першої інстанції надавався лист Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради від 28.02.2020 року «Щодо організації дорожнього руху» (а.с.12).

У цьому листі вказано, що на замовлення Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради не виконувалась розробка схеми організації дорожнього руху по вул. 8 Березня у м. Миколаєві та не встановлювалися технічні засоби організації дорожнього руху. Водночас, відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 04.04.2013 року №27/43 земельна ділянка площею 1783 кв. м. по вул. 8 Березня, від новозбудованого світлофорного об`єкту до вул. 6 Поперечна передана ТОВ «Николаевское обласное молодежное движение» в оренду строком на 10 років, для обслуговування торгівельного комплексу з облаштуванням автопарковки, яким розроблялася схема організації дорожнього руху та встановлювалися дорожні знаки.

Водночас, слід зазначити, що Законом №3353 надано право на організацію схеми дорожнього руху виключно органам виконавчої влади.

Також позивачем до суду першої інстанції надавався лист Управління патрульної поліції від 15.05.2020 року, яким повідомлено, що відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області був здійснений виїзд за адресою вул. 8 Березня, буд. 79-81, Заводський район м. Миколаєва щодо встановленого дорожнього знаку 5.38 «Місце стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» та проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. За результатом проведеного обстеження, направлено вимогу до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради для впорядкування та приведення у відповідність розміщення дорожніх знаків згідно схеми організації дорожнього руху та виправлення недоліків (а.с.36).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, у межах спірних правовідносин, вбачається неналежна організація дорожнього руху, на що суд першої інстанції уваги не звернув та не надав з цього приводу будь-яку оцінку.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року (справа № 127/12081/17) дійшов висновку, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вимоги п.3 ч.3 ст.286 КАС України, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 1020 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 лютого 2020 року серії ЕАК №2145707, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, вимога про визнання спірної постанови протиправною задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, колегія суддів, відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Абзац 1 частини 1 статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, суд апеляційної інстанції вважає можливим стягнути сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в сумі 630,60 грн.

Квитанція від 21 жовтня 2020 року за №0.0..1 знаходиться в матеріалах справи (а.с.123).

Частина 3 статті 272 КАС України передбачає, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 лютого 2020 року серії ЕАК №2145707, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП закрити.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 лютого 2020 року серії ЕАК №2145707 відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код за ) 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко