Справа № 420/4281/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4281/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» з позовною заявою до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000209/2 від 27 жовтня 2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00726.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, якою залучено до участі у справі другим відповідачем Одеську митницю ДФС.

Ухвалою суду 20 липня 2020 року суд продовжив розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

Представник відповідача Одеської митниці Держмитслужби в судове засідання не з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією містилися розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що було підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Представник відповідача Одеської митниці ДФС в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є: 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.

18 червня 2019 року між ТОВ «АВТОБУС 365» (покупець) та Компанією «NOBINA FLEET AB» (Швеція) (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №43351765, за яким продавець передає у власність покупця пасажирський автобус марки MAN A21 номер НОМЕР_1 рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_2 , який був у використанні, найменування яких зазначено у інвойсах (Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах Контракту. Відповідно п. 2.2 контракту вартість товару складає 5000 Євро.

З метою митного оформлення вищезазначеного товару, 25.10.2019 року декларантом до Одеської митниці ДФС подана митна декларація №UA500060/2019/034268, в якій митна вартість визначена за основним методом за ціною контракту №43351765 від 18 червня 2019 року та документи, які підтверджують вартість товару, зокрема, зовнішньоекономічний контракт №43351765 від 18 червня 2019 року, рахунок-проформу №6788 від 18.06.2019 року, рахунок-фактуру №43351765 від 18.06.2019 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А2348279 від 14.06.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 -S-0-234/19-00809 від 22.08.2019 року, банківські платіжні документи, що стосуються товару №51 від 26.06.2019 року, №65 від 16.07.2019 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією №11/3 від 04.10.2019 року, некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) попередній договір про наміри №0106 від 01.06.2019 року, договір про надання послуг митного брокера №0404 від 23.05.2019 року, копія митної декларації країни відправлення №19SEE8GP164209UDKO від 14.06.2019 року

Проте, за результатами розгляду декларації від 25.10.2019 року №UA500060/2019/034268, та доданих до неї документів, Одеською митницею ДФС складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів №UA500060/2019/00726 від 25.10.2019 року (аркуш справи 39).

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеною митною декларацією встановлено, що подані декларантом документи містять наступні розбіжності:у проформі інвойсі від 18.06.2019 року №6788 та інвойсі від 18.06.2019 року №43351765 не вказані умови поставки товару, згідно Інкотермс; в експортній МД 19SEE8GP164209UDKO вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро), також слід зазначити, що код товару в експортній декларації відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем, що використовувалися, однак в поданій до митного оформлення МД вказано товар , що відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, що використовувалися. Також в експортній МД відсутня інформація стосовно умов поставки товару згідно Інкотермс та в ньому відсутнє посилання на інвойс №43351765 від 18.06.2019 року; у проформі інвойсі від 18.06.2019 року №6788 зазначено 2007 модельний рік автобуса з номером кузова НОМЕР_2 , у той же час в інвойсі від 18.06.2019 року №43351765 на той самий автобус вже зазначено що він 2008 модельного року; наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №11/3 від 04.10.2019 року не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ, а саме експерт посилається на подібні автобуси, але не вказує екологічний стандарт та рік виготовлення, однак в наданих декларантом документах вказано Євро 5.

Декларанту запропоновано відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: переклад копії митної декларації країни відправлення та виписку з бухгалтерської документації.

На вимогу митного органу декларантом надіслано повідомлення від 27.10.2019 року, в якому позивач просить завершити митне оформлення декларації №UA500060/2019/034268 та повідомляє, що інших документів на даний час не має, всі наявні документи подані (аркуш справи 31).

Крім того, позивачем також надіслано до митного органу повідомлення №311/1 від 27.10.2019 року про те, що в інвойсі не зазначаються умови поставки товару згідно Інкотермс; в експортній МД 19SEE8GP164209UDKO вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки звернувшись за поясненнями до продавця товару, позивач отримав інформацію про те, що оформлення митними органами Швеції здійснюється у грошовій одиниці Швеції Шведській крони, і станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс Шведської крони до Євро становив близько 1 Євро = 10,6 Шведської крони. Враховуючи даний розрахунок, зазначена митними органами Швеції сума у розмірі 54244 Шведських крон в експортній декларації відповідає 5000 Євро. Код товару в експортній декларації вказується експортером. З боку позивача було вказано в МД код товару і даний код є вірний. В експортній МД не зазначаються умови поставки згідно Інкотермс та посилання на інвойс, оскільки це не передбачено порядом заповнення митної декларації країни експорту. Також, позивач зазначив, що можливо в проформі інвойсі №6788 або інвойсі №43351765 було допущено описку, однак позивачем надані документи у тому числі МД заповнювалися згідно технічної документації та є вірними. Наданий звіт про визначення ринкової вартості №11/3 від 04.10.2019 року виконаний експертом, який має відповідний сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, що підтверджує його повноваження, а тому наданий звіт позивач вважає вірним. Позивач просив врахувати дані пояснення при митному оформленні та прийняти рішення стосовно визначення митної вартості та завершити митне оформлення (аркуші справи 32-34).

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Оскільки, на думку митних органів, подані позивачем разом з митною декларацією документи містили зазначені вище розбіжності, Одеською митницею ДФС складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, які позивачем оскаржені до суду в цій справі.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки за ціною договору, неправомірними, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такою, що підлягає скасуванню, рішення про коригування відповідачем митної вартості за вищезазначеною партією товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту.

Щодо тверджень митних органів про те, що подані декларантом документи містять розбіжності, зокрема, у проформі інвойсі від 18.06.2019 року №6788 та інвойсі від 18.06.2019 року №43351765 не вказані умови поставки товару, згідно Інкотермс суд зазначає про те, що в інвойсі не зазначаються умови поставки товару згідно Інкотермс.

Крім того, згідно п. 3.4 контракту №43351765 від 18.06.2019 року визначено умови поставки DAT Одеса, що свідчить про зазначення у контракті географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

DAT (Delivered At Terminal (... named terminal of destination) або поставка на терміналі (... назва терміналу) згідно ІНКОТЕРМС 2010 продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, розвантажений з транспортного засобу в узгодженому терміналі зазначеного місця призначення (митному терміналі). Продавець несе всі ризики по доставці товару до названого місця. Під терміналом розуміється будь-яке місце, в тому числі авіа/авто/залізничний карго термінал, причал, склад тощо.

Тобто поставка товару на умовах DAT передбачає, що обов`язок зі страхування та транспортування товару покладається на продавця, у зв`язку з чим витрати на транспортування та страхування товару вже є включеними до фактурної вартості товару та не додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постановах від 09 липня 2020 року по справі № 815/4180/17 та від 21 лютого 2020 року по справі №813/1229/16.

Щодо посилань митного органу на те, що в експортній МД 19SEE8GP164209UDKO вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро), суд зазначає, що вказана у відповідній копії митної декларації країни відправлення вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється в грошовій одиниці Швеції - шведської крони. Станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс Шведської крони до Євро становив близько 1 Євро = 10,6 Шведської крони. Враховуючи даний розрахунок, зазначена митними органами Швеції сума у розмірі 54244 Шведських крон в експортній декларації відповідає 5000 Євро. Про вказаний факт позивач повідомив Одеську митницю ДФС у повідомленні від 27.10.2019 року № 311/1.

При цьому, експортна декларація заповнюється постачальником та є документом, який надається до митного оформлення у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Суд зазначає, що задля додаткового документального підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу звіт ФОП ОСОБА_1 про визначення ринкової вартості КТЗ MANA 21LIONCITY (VIN) НОМЕР_2 2008 р.в., відповідно до якого вартість ввезеного на територію України зазначеного КТЗ станом на 04.10.2019 року складає 5000 Євро.

Щодо посилань відповідача на те, що код товару в експортній декларації відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем, що використовувалися, однак в поданій до митного оформлення МД вказано товар , що відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, що використовувалися та в експортній МД відсутня інформація стосовно умов поставки товару згідно Інкотермс та в ньому відсутнє посилання на інвойс №43351765 від 18.06.2019 року, суд зазначає наступне.

В експортній МД 19SEE8GP164209UDKO зазначений код товару 87029090.

В поданій до митного оформлення електронній МД №UA500060/2019/034268 код товару зазначений .

При цьому, у МД №UA500060/2019/034268 вказано код товару , вірність визначення якого підтверджено Звітом суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 про визначення ринкової вартості КТЗ MAN А 21 LIONSCITY, (VIN) НОМЕР_2 , 2008 р. в. від 04.10.2019 року.

Код УКТЗЕД застосовується до моторних транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, що використовувалися, що свідчить вірне застосування позивачем коду.

Крім того, правильність визначення такого коду УКТЗЕД не ставилась митним органом під сумнів. Одеська митниця не приймала рішення про визначення іншого коду.

Крім того, невірне зазначення в експортній декларації країни відправлення 19SEE8GP164209UDKO коду товару відмінного від даних, зазначених у поданій ЕМД, не залежить від позивача та відповідно позивач не відповідає за правильність заповнення експортної декларації.

Відсутність у експортній митній декларації інформації щодо умов поставки товару не впливає на митну вартість товару.

Відповідно до п. 3.4. Контракту, поставка Товару здійснюється протягом 10 днів з моменту оплати, на умовах DAT Одеса - місце поставки: Україна відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010 р.

Суд погоджується з позивачем, що в експортній митній декларації не зазначаються умови поставки товару згідно Інкотермс та посилання на інвойс, оскільки відповідачем не доведено, що така інформація повинна бути наявна в експортній митній декларації.

Щодо посилань митного органу на те, що у проформі інвойсі від 18.06.2019 року №6788 зазначено 2007 модельний рік автобуса з номером кузова НОМЕР_2 , у той же час в інвойсі від 18.06.2019 року №43351765 на той самий автобус вже зазначено що він 2008 модельного року суд зазначає, що у інвойсі від 18.06.2019 року №43351765 зазначено 2007 модельний рік автобуса з номером кузова НОМЕР_2 , а тому в даному випадку розбіжності відсутні.

Щодо тверджень митного органу про те, що наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №11/3 від 04.10.2019 року не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ, а саме експерт посилається на подібні автобуси, але не вказує екологічний стандарт та рік виготовлення, однак в наданих декларантом документах вказано Євро 5 суд зазначає, що з вказаного звіту вбачається, що експертом здійснено дослідження ринкової вартості пасажирського автобусу марки MAN, модель MAN A 21 LIONSCITY, ідентифікаційний номер (номер кузова) - (VIN) - НОМЕР_4 , календарний рік виготовлення 2008, модельний рік 2008.

Суд зазначає, що вказаний звіт не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, такий звіт (висновок) носить консультаційний характер; звіт про оцінку майна експерта по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому він не містить інформацію про ціноутворення, позаяк вказані дії виходять за межі професійної діяльності оцінювача.

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі №820/638/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо заяви представника позивача про стягнення солідарно з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача наданий до суду договір про надання правничої допомоги від 01.02.2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «МІТРАКС ЮГ» та ТОВ «АВТОБУС 365» №23-1, замовлення на надання правової допомоги від 21.05.2020 року, розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 21.05.2020 року, додаткову угоду від 26.03.2020 року до договору №23-1 про надання правової допомоги від 01.02.2020 року, рахунок на оплату №453 від 20.03.2020 року на суму 10000 грн., платіжне доручення №00079960 від 19.06.2020 року на суму 5000 грн., акт прийому передачі наданої правової допомоги від 09.10.2020 року.

У постанові від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, суд зазначає, що при наданні адвокатом правничої допомоги позивачу на суму 10000 грн. не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи. Надані представником позивача розрахунок гонорару за надання правової допомоги та акт прийому-передачі наданої правової допомоги містять загальні відомості щодо обсягу наданої правової допомоги, а не конкретизовані за окрему консультацію, заяву по суті справи, клопотання, тощо, судові засідання по справі проводились без участі представника позивача, з урахуванням чого, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, суд підтвердженими витрати позивача на професійну правничу допомогу по цій справі у розмірі 3000 грн.

Згідно з Указом Президента України від 20 червня 2019 року № 419/2019 втратив чинність Указ Президента України «Про Міністерство доходів і зборів України» від 18.03.2013 № 141/2013.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з Додатком 1.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з Додатком 2.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.

Пунктом 12 «Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Згідно з розпорядженням КМУ від 4 грудня 2019 року № 1217-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019, №26, ст.900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Пунктом 7 «Положення про державну митну службу України», затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 №227 передбачено, що Держмитслужба здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

До територіальних органів Держмитслужби належать митниці та спеціалізовані органи.

Згідно до Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 року № 858, Одеську митницю ДФС було приєднано до утвореної юридичної особи публічного права територіального органу Державної митної служби - Одеської митниці Держмитслужби.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та наказу ДФС України від 25.11.2019 № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» з 27 листопада 2019 року розпочато реорганізацію Одеської митниці ДФС.

Наказом Міністерства фінансів України від 26.11.2019 № 495 затверджено Класифікатор Державної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів.

З 00.00 год. 08.12.2019 року згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Одеської митниці ДФС перейшли до Одеської митниці Держмитслужби.

Тобто, з огляду на вищевикладене, з 08.12.2019 року Одеська митниця Держмитслужби виконує функції Одеської митниці ДФС.

З урахуванням викладеного, судові витрати мають бути стягнуті на користь позивача не з відповідачів солідарно, а з Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (вул. Старокиївська, буд. 3, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область, 67512, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ), Одеської митниці ДФС (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000209/2 від 27 жовтня 2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00726 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000209/2 від 27 жовтня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00726.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (вул. Старокиївська, буд. 3, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область, 67512, ) сплачений судовий збір у розмірі 4204 грн.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (вул. Старокиївська, буд. 3, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область, 67512, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.