Справа № 159/4871/20
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4871/20
Провадження № 2-а/159/116/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Ковель Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Шокот С.Т.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Демчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Представник позивача -адвокат Демчук Н.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, інспектора цього управління Кобиш Олени Олександрівни про скасування постанови серіїДП18№2345229 від 14.09.2020 року в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначила , що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 14.09.2020 року керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, а також не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.1.9 а та 2.1а ,2.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Вважає дії працівника поліції незаконними, а відтак постанова про притягнення його до відповідальності підлягає скасування з наступних підстав.

Так, дійсно він 14.09.2020 року керував транспортним засобом - автомобілем «Вольво-244» д.н.р. НОМЕР_1 по вул.Старицьких в місті Ковелі . О 20 год. 30 хв. його зупинили працівники патрульної поліції і на питання про причину зупинки повідомили , що в автомобілі не ввімкнено ближнє світло фар в темну пору доби. Зазначене не відповідає дійсності, оскільки в автомобілі було наявним ближнє світло фар, що підтверджують і свідки які знаходились в автомобілі як пасажири.

Під час зупинки транспортного засобу він мав при собі посвідчення водія, страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і пред`явлення яких поліцейські у нього не вимагали, хоча це зазначено в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності. Таке твердження поліцейського не відповідає дійсності.

Крім того в позові вказано, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи, а саме не роз`ясненні йому права та обов`язки, як особі яка притягується до відповідальності в тому числі його право на залучення адвоката, його право в дослідженні доказів. Не забезпечено його також право заявляти клопотання, що є порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Зважаючи на викладене вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати як незаконну.

Ухвалою судді від 29.10.2020 року було відкрито провадження у справі та визначено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча в установленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, та надавши суду відзив на позов з відеозаписом подій.

У відзиві на позов вказав, що дії працівників поліції є законними і обґрунтованими оскільки в дійсності ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР і на законних підставах був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що управляв автомобілем в темну пору доби без увімкнених фар ближнього світла і після зупинки на вимогу працівника поліції відмовився надати для перевірки посвідчення водія та Поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначене не відповідає твердженням позивача викладеним в позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши наявні у справі докази приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до постанови про притягнення винної особи до відповідальності ОСОБА_1 управляючи автомобілем в темну пору доби допустив порушення, а саме не увімкнув ближнє світло фар під час керування в темну пору доби, а також не пред`явив посвідчення водія та Поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за які передбачене ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. Із вказаної постанови слідує про об`єднання даних правопорушень в одне провадження на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Що стосується притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП , суд зазначає наступне.

У відповідності до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що керував автомобілем в темну пору доби без увімкнених фар ближнього світла.

З цих підстав особа, яка притягнута до відповідальності та допитані в ході розгляду справи свідки, які були очевидцями цих подій, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 категорично ствердили, що рухалис автомобілем по вул.Брестській та Старицьких міста Ковеля з увімкнутим світлом ближніх фар.

На спростування цих показань свідків відповідачем, не надано будь-яких доказів. Порушення ПДР в цій частині не зафіксовано і на відеозаписі з місця подій.

В силу ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Оскільки представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів порушення позивачем ПДР України, суд приходить до переконання про скасування постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису на якому зафіксовані обставини притягнення особи до відповідальності слідує, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та страхового Полісу, надавши лише свій паспорт.

В судовому засіданні цієї обставини позивач не оспорював. При цьому, ОСОБА_1 вказав, що в подальшому мав намір пред`явити вказані документи, однак працівник поліції такої можливості йому не надав при цьому висловлювався «почекайте, я розмовляю і т.п.».

Не знайшло свого підтвердження і покликання ОСОБА_1 на ті обставини, що йому не було роз`яснено його прав і обов`язків і не надано можливості скористатись допомогою адвоката.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст.31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

За правилами п.2 ч.1 ст.32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.35 наведеного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позивач не заперечує факту непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії та Полісу на вимогу працівника поліція, однак вважає, що в розглядуваному випадку така вимога поліцейського є незаконною, а відтак не підлягала до виконання.

Однак, в силу вищенаведених норм Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В розглядуваному випадку підставою для зупинення автомобіля позивача слугував факт порушення ним - керування транспортним засобом в темну пору доби без увімкнутих фар ближнього світла і це порушення відображено в постанові.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що постанова в частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обґрунтованою а тому скасуванню не підлягає.

Також, суд враховує, що визначене у спірній постанові серії ДП18 №235229 стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.накладено відповідачем правомірно на позивача із урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, згідно яких якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому належить постанову серії ДП18 №235229 від 14 вересня 2020 року в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а в решті положень вказана постанова відповідає вимогам закону.

Відповідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. ст. 9, 72, 77, 229, 242-246, 250, 286 КАС України, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126, ст.ст. 251,258,280 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти з обслуговування м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни від 14 вересня 2020 року серії ДП18 №235229 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 17 листопада 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик