Справа № 640/25825/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/320
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2020 року № 640/25825/19

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про

визнання протиправними дії та рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (колишнього Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві) від 06.06.2016 р. №8960/05 щодо відмови у перерахунку пенсії згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 р. №18-632зп;

зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмежень її максимального розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 р. №18-632зп, та відповідно до чинного законодавства виплатити різницю в пенсії за минулий час не більш як за 12 місяців.

Ухвалою суду від 02.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

23.04.2020 року представником Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 1998 року є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

У травні 2016 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступник Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві) із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої Генеральною прокуратурою України від 20.04.2016 р. № 18-632 зп.

06.06.2016 р. листом № 8960/05 Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених законами, зокрема Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

У січні 2017 року позивач звертався в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом про визнання дій Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Голосіївського районний суд м. Києва від 30.01.2017 року позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з пропуском звернення до суду.

У зв`язку з набранням чинності рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, яким працівникам прокуратури повернуто право на перерахунок пенсії, позивач звернувся до суду з позовом про здійснення перерахунку пенсії згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 р. №18-632зп.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивач повторно не звертався із заявою про перерахунок пенсії, для здійснення відповідного перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 року № 18-632 зп та відповідно до чинного законодавства виплатити різницю за минули час не більш як за 12 місяців немає законних підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 19.03.2019 р. у справі №806/1952/18, строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.

Згідно з ч. 1, 2 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Ч. 12 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч. 12 та 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 р., внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII, відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, аб. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, відповідно до ч. 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Отже, на час прийняття постанови №1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Як було зазначено вище, за ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(ІІ)/2019 положення цієї норми визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення).

Постанова № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Положення Закону № 76-VIII, якими ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII та ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, на момент виникнення спірних правовідносин не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Крім того, у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 Конституційний Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Суд також звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-р(ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій за Законом від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Проте, положення ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VІІ були чинними до ухвалення цього рішення, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, але позивач просить здійснити перерахунок пенсії не за цим Законом, а за Законом № 1789-XII.

Суд не вбачає порушення ст. 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, адже у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин у відповідача були відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку його пенсії за вислугу років без обмежень її максимального розміру відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-632зп від 20.04.2016 р.

Висновки суду по даній постанові узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 23.04.2020 р. у справі №522/838/17, від 30.04.2020 р. у справі №569/6069/16-а та від 10.06.2020 р. у справі №569/3120/16-а.

Крім того, суд звертає увагу, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-р(ІІ)/2019 є підставою для повторного звернення позивача із заявою до Офісу Генеральної прокуратури про видачу йому нової довідки для подальшої подачі її до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для здійснення перерахунку пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В даному випадку позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії згідно довідки Генеральної прокуратури України №18-632зп від 20.04.2016 р..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 19.11.2020 р.