Справа № 540/2717/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2717/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000196/2 від 14.09.2020 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма Строй Мастер» (далі -позивач, ТОВ «КФ Строй Мастер») звернулось до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UA508040/2020/000196/2 від 14.09.2020 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2017 між ТОВ «КФ Строй Мастер» та «TAIZHOU YAOYU IMPORT & EXPORT TRADE CO. LTD» було укладено контракт № UK-CH-02/10/17. На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів, продавець - компанія «TAIZHOU YAOYU IMPORT & EXPORT TRADE CO. LTD» здійснила на адресу покупця - ТОВ "КФ Строй Мастер" поставку товарів згідно митної декларації № UA508040/2020/008504 від 14.09.2020. Під час декларування товарів позивачем була заявлена митна вартість товару у сумі 11 772,81 дол. США. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом, та визначено іншу митну вартість товарів. Позивач вважає протиправними спірне рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 28.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.10.2020, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволені позову виходячи з наступних обставин. 14.09.2020 ТОВ «КФ "Строй Мастер» до Чорноморської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA508040/2020/008504 для здійснення митного оформлення товару «TAIZHOU YAOYU IMPORT & EXPORT TRADE CO. LTD». Товар ввезено на умовах поставки CIF «PIVDENNYI», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010, на виконання умов договору від 02.10.2017. За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України митним органом було встановлено ряд невідповідностей: в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 03.08.2020 № відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; комплектація виробу зазначена в рахункі-фактурі відрізняється від вказаної у доповнені до контракту від 03.08.2020 №5. Також, серед документів, наданих митниці відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем або безпосерднім перевізником, що може свідчити про приховуванн достовірної інформації щодо страхування товару. Згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки CIF, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Відповідно, позивачем страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не було надано. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Надані позивачем документи для підтвердження рівня митної вартості товару, не дали можливості відповідачу остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, оскільки вони містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим митну вартість товарів було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України. З урахуванням вищезазначеного відповідач вважає, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Щодо заявлених позивачем понесних витрат на правову допомогу, відповідач вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку із відсутністю належних та достовірних доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

02.10.2017 між ТОВ «Комерційна фірма Строй Мастер» та компанією «TAIZHOU YAOYU IMPORT & EXPORT TRADE CO., LTD» укладено контракт № UK-CH-02/10/17 (далі-Контракт) на поставку товарів: пластикові піддони, душові бокси та кабіни, акрилові та стальні ванни, стальні мийки в номенклатурі, кількості та цінам згідно з супровідними документами на умовах CIF «ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY», відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного Контракту, додаткової угоди від 01.10.2018, специфікації №05 від 03.08.2020, пакувального листа від 03.08.2020, прас - листа від 27.07.2020, рахунку-фактури (інвойсу) від 03.08.2020 № , Коносаменту від 07.08.2020 №MRFB20081157, бізнес пропозиції від 30.06.2020, декларації про походження товару від 03.08.2020 № , позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом, позивачем через представника ФОП ОСОБА_1 14.09.2020 було подано митну декларацію №UA508040/2020/008504, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 11 772,81 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення було подано наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 02.10.2017 № UK-CH-02/10/17, додаткова угода від 01.10.2018 б/н, специфікація №05 від 03.08.2020, пакувальний лист від 03.08.2020, прайс - лист від 27.07.2020, рахунок-фактура (інвойс) від 03.08.2020 №, Коносамент від 07.08.2020 №MRFB20081157, бізнес пропозиція від 30.06.2020, декларація про походження товару від 03.08.2020 № , автотранспортна накладна № 9121 від 12.09.2020, лист відправника від 11.09.2020, та митна декларація UA508040/2020/008504 від 14.09.2020. Дані обставини не оскаржуються відповідачем.

Згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а тому необхідно подати наступні відомості, про що зазначено в протоколі № 6650: якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем 14.09.2020 додатково були надані документи, що підтверджують технічні характеристики товару, про що міститься відмітка у протоколі № 8463 та документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційну пропозицію, про що наявна відмітка у протоколі № 8464.

14.09.2020, Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA508040/2020/000196/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення на суму 15916,68 дол. США та оформлено картку відмови № UA508040/2020/00434 від 14.09.2020 в митному оформленні декларації №UA508040.2020.008504 від 14.09.2020.

ТОВ «Комерційна фірма Строй Мастер» як наслідок було сплачено додатково за товар №1 30 059,95 грн.: мито - 5780,76 грн., ПДВ - 24 279,19 грн.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справи, суд виходить з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що згідно наявних у справі протоколів № 8463 та № 8464 від 14.09.2020 відповідачем були витребувані у ТОВ «Комерційна фірма Строй Мастер» додаткові документи: для підтвердження заявленого коду товару згідно з УКТЗЕД та якщо здійснювалось страхування - страхові документи, додаткові угоди до контракту, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертиними організаціями, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 02.10.2017 № UK-CH-02/10/17, додаткову угоду від 01.10.2018 б/н, специфікацію №05 від 03.08.2020, пакувальний лист від 03.08.2020, прайс - лист від 27.07.2020, рахунок-фактуру (інвойс) від 03.08.2020 №, Коносамент від 07.08.2020 №MRFB20081157, бізнес пропозицію від 30.06.2020, декларацію про походження товару від 03.08.2020 № , автотранспортну накладну № 9121 від 12.09.2020, лист відправника від 11.09.2020, технічні характеристики товару згідно з УКТЗЕД та митну декларацію UA508040/2020/008504 від 14.09.2020. Відповідно до відмітки у протоколах № № 8463 та № 8464 Чорноморської митниці Держмитслужби від 14.09.2020 позивачем були надані технічні характеристики товару, прайс-лист та комерційна пропозиція.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведеної перевірки представлених документів митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач вказав на наступні підстави.

"… У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 03.08.2020 № відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця. Комплектація виробу зазначена у рахунку фактурі відрізняється від вказаної у доповнені до контракту від 03.08.2020 № 05.

Поставка товарів здійснювалась за умовами поставки CIF «Південний», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є зокрема - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до умов поставки СІF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Та, зважаючи, на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом «По товару можливе заниження митної вартості» було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості товарів, що імпортуються в Україну.»

«…декларантом неподані наступні документи, а саме: 1) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертиними організаціями.

Відповідно, відповідачем було скориговано митну вартість товару за резервним методом згідно статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу - «МД від 02.07.2020 № UА500020/2020/218484, а саме: 1,71 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 9308 * 1,71 = 15916,68 Дол. США)».

Отже, відповідач вважає, що згідно положень статті 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості декларант разом з митною декларацією зобов`язаний надати документи, які підтверджують завлену митну вартість, серед яких зокрема мають бути, страхові документи, митна декларація країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертиними організаціями. З наявних у відповідача документів, митний орган не вбачає наявності усіх відомостей щодо визначення складових митної вартості товарів заявленої в декларації.

Відповідачем було здійснено порівняння митної вартості товару із рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну.

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Щодо зауваження митного органу на відсутність в рахунку-фактурі 03.08.2020 № посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця суд звертає увагу, що пунктом 1.1. контракту № UК-CH-02/10/17 передбачено, що покупець має оплатити та прийняти "Товар" - пластикові піддони, душові бокси та кабіни, акрилові та стальні ванни, стальні мийки в номенклатурі, кількості та цінах, зазначених у супровідних документах. Так, позивачем при митному оформленні товарів, окрім рахунку-фактури від 03.08.2020 №, що не містить посилання на контракт, подано, зокрема, специфікацію № 05 від 02.10.2017, яка містить відповідне посилання та ціни, які повністю відповідають цінам, зазначеним в рахунку-фактурі.

Крім того, з дослідженого судом контракту № UК-CH-02/10/17 та додаткової угоди від 01.10.2018 до зазначеного контракту, вбачається наявність усіх необхідних банківських реквізитів продавця - компанії «TAIZHOU YAOYU IMPORT & EXPORT TRADE CO., LTD». Також, суд звертає увагу на те, що додаткова угода № 05 містить в собі складові щодо переліку супровідних документів відносно придбаних товарів покупцем та внесені зміни щодо реквізитів покупця, дана угода не мала містити в собі певну комплектацію виробу, на яку звертає увагу відповідач, з відповідністю останньої виробам, зазначеним в рахункі-фактурі.

З огляду на викладене, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів, яким чином недолік оформлення рахунку-фактури від 03.08.2020 № може свідчити на користь його твердження про заявлення ТОВ «КФ Строй Мастер» не повних відомостей про митну вартість.

На думку суду, наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема, посилання на контракт та банківських реквізитів продавця, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані. Аналогічний правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 821/829/18 (адміністративне провадження № К/9901/5724/19), від 14.08.2018 по справі № 821/1617/17 (адміністративне провадження № К/9901/48422/18).

Посилання митного органу на ту обставину, що позивач зобов`язаний разом із митною декларацією надати страхові документи, суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що ним не надано на вимогу митного органу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару, оскільки Контрактом передбачено постачання товару на умовах CIF «PIVDENNYI», за якими саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд вважає, що в даному випадку Товариство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Південний.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

Окрім того, суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що прайс-лист наявний в матеріалах справи, носить адресний характер та має суб`єктивну спрямованість (адресований позивачу), що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців, як підставу для здійснення коригування митної вартості, оскільки прайс-лист був наданий після запиту митного органу про надання додаткових документів, тоді як, за наведених вище аргументів, саме витребування додаткових документів визнано судом неправомірним.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення ст.VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки ним не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди. Більш того, відповідно до положень МК України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій зазначеної вище статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 02.07.2020 №UА5000020/2020/218484. З аналізу наявних у справі матеріалів вбачається, що товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1 зазначеному в митній декларації позивача №UА508040/2020/008504 від 14.09.2020, в них містяться також різні види товару, характеристики, кількість, умова поставки.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту від 02.10.2017 № UK-CH-02/10/17 згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару за резервним методом.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA508040/2020/000196/2 від 14.09.2020, відтак - задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відшкодуванню підлягає сума сплаченого позивачем судового збору, згідно з платіжними дорученнями №2 від 21.09.2020 у розмірі 2102,00 грн.

Щодо зазначення позивачем у позовній заяві орієнтовного розрахунку витрат в тому числі, на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн., яка складається із професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн. та професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у сумі 5000,00 грн., суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, на час винесення рішення у справі у суду відсутня відповідна заява позивача, належні та допустимі докази надання та отримання правничої допомоги, докази оплати за одержання правничої допомоги, що відповідно виключає необхідність у розгляді питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UA508040/2020/000196/2 від 14.09.2020 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чорноморської митниці Держмитслужби (73003, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, ,) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 21-А, ) сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108020200