Справа № 480/5864/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2020 року Справа №480/5864/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
Судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи із викликом сторін, відмовлено в клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі.
У відзиві на адміністративний позов відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що 03.08.2020 Державна архітектурно-будівельна інспекція України отримала заяву ТОВ «БВКК «Федорченко» на отримання дозволу на виконання будівельних робіт по об`єкту: «Нове будівництво п`яти (шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого) багатоповерхових багатоквартирних житлових будинків за адресою: м. Суми. вул. Інтернаціоналістів, 35».
Підставою такої відмови було те, що заява та документи подані разом з заявою на отримання дозволу на виконання будівельних робіт містили недоліки, а саме: в заяві на видачу дозволу не зазначено наказ про присвоєння адреси, що не відповідає формі Додатку 10 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (у чинній редакції); не надано оригінал нотаріально завіреної згоди власника (власників) будівлі (будівель), інженерної споруди на проведення будівельних робіт у разі здійснення не власником (власниками) будівлі (будівель) і інженерних споруд їх реконструкції, капітального ремонту; не надано витяг (витяги) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявного права власності або землекористування земельною ділянкою (земельними ділянками) замовника будівництва ТОВ «БВК компанія Федорченко», що суперечить Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466: відповідно до табл. 10.5 ДБН Б.2.2-12:2019 об`єкт не забезпечено достатньою кількістю машино-місць для зберігання автомобілів; не дотримано санітарно-захисні зони (п.4 Додатку 9-3 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011), а саме: не витримано відстань 12 м від дитячих майданчиків до внутрішньо квартальних проїздів та на відстані не менше 20 м від місць стоянок автотранспорту та не відокремлено по периметру смугою зелених насаджень шириною не менше 3 м, чим не дотримано вимоги п.4.10 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів».
Враховуючи зазначене, відповідачем було відмовлено у видачі відповідного дозволу, у зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, докази та письмові пояснення, суд виходить із наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2020 ТОВ «БВКК «Федорченко» звернулось до ДАБІ України з заявою на отримання дозволу на виконання будівельних робіт об`єкту «Нове будівництво п`яти (шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого десятого) багатоповерхових багатоквартирних житлових будинків за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 35».
Заява та додані до неї документи були направлені поштою з супровідним листом № 05/449 та отримані відповідачем 03.08.2020р., що підтверджується поштовим повідомлення про вручення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.
Доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для отримання дозволу подається заява, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника (співвласників), засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту; копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; інформація про інженера-консультанта (у разі його залучення); інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати; результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, копія договору суперфіцію або копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, не подається у разі, якщо державна реєстрація такого права здійснювалася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У цьому випадку інформація про документ, який посвідчує відповідне речове право, зазначається у заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 р. № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Відповідно до ч. 3 п. 4 вказаного Положення, Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань видає дозволи на виконання будівельних робіт, повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 3 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466 (Порядок №466), надання (отримання), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснюється органами державного архітектурно- будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності.
Відповідно до пп. 27, 28 Порядку №466, Дозвіл видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 9 до цього Порядку.
Замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно- будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг чи через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнює та надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг заяву про отримання дозволу за формою згідно з додатком 10 до цього Порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відмова у видачі дозволу на виконання будівельних робіт видається заявнику в письмовому вигляді з відповідним обґрунтуванням у строк, передбачений для видачі дозволу.
Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Відповідно до п. 28 Порядку №466, під час подання документів через центр надання адміністративних послуг повноту поданих документів перевіряє посадова особа такого центру згідно з переліком, зазначеним у чек-листі за формою згідно з додатком 9-1 до цього Порядку (для об`єктів нового будівництва, капітального ремонту та реконструкції) або додатком 9-2 до цього Порядку (для об`єктів реставрації), та у разі виявлення неповного пакета документів повертає замовнику (його уповноваженій особі) заяву з доданими до неї документами.
Центр надання адміністративних послуг протягом одного робочого дня забезпечує передачу заяви та доданих до неї документів згідно з описом вкладення до відповідного територіального органу Держсервісбуду.
Відповідно до п. 29 Порядку №466, орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви приймає рішення про надання дозволу або відмову у його видачі.
Під час розгляду заяви орган державного архітектурно-будівельного контролю на основі чек-листа, поданого за формою згідно з додатком 9-3 до цього Порядку (для об`єктів нового будівництва, капітального ремонту та реконструкції) або додатком 9-4 до цього Порядку (для об`єктів реставрації), встановлює: відповідність цільового призначення земельної ділянки; відсутність зауважень за результатами проведеної експертизи проектної документації; відповідність проектних рішень містобудівним умовам і обмеженням, а саме дотримання вимог щодо відсотка забудови земельної ділянки, висотності; дотримання вимог щодо збереження охоронних зон (у разі потреби): зони приаеродромної території; зон потенційно небезпечних об`єктів лінійної частини магістральних продуктопроводів; заборонних зон електромереж; санітарно-захисної зони; природоохоронної зони; зон потенційно небезпечних об`єктів 2 класу; зони охорони пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико- культурних заповідних територій; історичних ареалів населених місць; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; забезпеченість об`єктами благоустрою: дитячими майданчиками; зонами відпочинку; паркувальними майданчиками; достовірність поданих документів (у тій частині, що об`єктивно може бути документально перевірена): чинність ліцензії/сертифіката відповідального виконавця робіт та її/його відповідність класу наслідків об`єкта будівництва; чинність сертифіката архітектора та його відповідність класу наслідків об`єкта будівництва (СС2 чи ССЗ) (у разі потреби); чинність сертифіката інженера-проектувальника та його відповідність класу наслідків об`єкта будівництва (СС2 чи ССЗ) (у разі потреби); чинність сертифіката інженера технічного нагляду та його відповідність класу наслідків об`єкта будівництва (СС2 чи ССЗ).
Відповідно до п. 30 Порядку №466, підставою для відмови у видачі дозволу є: невідповідність цільового призначення земельної ділянки; наявність у поданих документах порушень містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, зокрема дотримання вимог висотності (блакитна лінія), щільності населення, планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронювапого ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони), дотримання охоронних зон об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури та об`єктів підвищеної небезпеки (червоні та жовті лінії), а також зелених насаджень (зелена лінія).
Таким чином, виходячи із змісту ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 30 Порядку №466, законодавцем встановлено виключний перелік підстав для відмови відповідачем у надання дозволу на виконання будівельних робіт.
При розгляді справи відповідачем взагалі не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятої відмови, не обґрунтовано належними та допустимими доказами підстави для відмови, у відзиві на позов представником перелічено виключно зміст підстав відмови. Не надано доказів того, на підставі яких документів була встановлена невідповідність поданих ТОВ «БВКК «Федорченко» документів вимогам законодавства, не доведено наявність у поданих документах порушень містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки чи невідповідність цільового призначення земельної ділянки, виявлення недостовірних відомостей у поданих документах, необхідність подання результатів оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", чи неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу.
Так, посилання на те, що в заяві на видачу дозволу ТОВ «БВКК «Федорченко» не зазначено наказ про присвоєння адреси, що не відповідає формі Додатку 10 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (у чинній редакції), суд зазначає наступне.
Відповідно до додатку 10 Порядку №466, дата і номер наказу про присвоєння адреси об`єкта будівництва, найменування органу, який його прийняв зазначається у разі, коли замовник отримав містобудівні умови та обмеження під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна. Доказів того, що об`єкт на який запитувався дозвіл, є учасником згаданого експериментального проекту відповідачем не надано, в матеріалах справи відсутнє.
Крім того, стосовно посилання відповідача на те, що ТОВ «БВКК «Федорченко» не надано оригінал нотаріально завіреної згоди власника (власників) будівлі (будівель), інженерної споруди на проведення будівельних робіт у разі здійснення не власником (власниками) будівлі (будівель) і інженерних споруд їх реконструкції, капітального ремонту, суд зазначає наступне.
Заявою від 31.07.2020 позивач просив надати дозвіл на будівництво, яке є новим будівництвом, позивачем не здійснюється реконструкція чи капітальний ремонт будівлі.. При цьому, відповідачем на надано доказів того, що будівельні роботи є об`єктом реконструкції, капітального ремонту будівлі (будівель) і інженерних споруд.
Стосовно ненадання ТОВ «БВКК «Федорченко» витягу (витягів) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявного права власності або землекористування земельною ділянкою (земельними ділянками) замовника будівництва ТОВ «БВКК «Федорченко», що суперечить Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.40.2011 № 466, суд зазначає наступне.
Стосовно посилання відповідача на те, що відповідно до табл. 10.5 ДБН Б.2.2- 12:2019 об`єкт не забезпечено достатньою кількістю машиномісць для зберігання автомобілів, суд зазначає наступне.
Спірне рішення не містить посилання на те, з яких саме документів було зроблено ДАБІ України такі висновки. У відзиві на адміністративний позов представником відповідача лише дослівно процитовано зміст підстав відмови, яка викладена на офіційному сайті ДАБІ України, при цьому жодних обґрунтувань таких тверджень відповідачем не надано, не надано жодних доказів в обґрунтування підстав відмови. Відповідачем не досліджувалися та не обґрунтовувалися проектні розрахунки позивача.
В адміністративному позові представник позивача зазначає, що згідно проектних розрахунків, здійснених за правилами таблиці 10.5 ДБН Б.2.2- 12:2019, кількість місць для постійного зберігання автотранспорту жителів житлового будинку - 92 машиномісця, для тимчасового - 18 машиномісць. За проектом на земельній ділянці забезпечується 19 машиномісць тимчасового зберігання, у тому числі 10% - місця для інвалідів (2 машиномісця). На виконання п. 10.8.2 ДБН Б.2.2-12:2019 паркувальні місця для постійного зберігання автомобілів розміщуються на периферії житлового району по вул. Героїв Крут, 19 на існуючій автостоянці «Суми-Лада», відповідно до договору № 13 від 13.05.2020 року про надання послуг і паркування автотранспортних засобів, копія якого була додана до заяви на отримання дозволу-305 машиномісць. Необхідна кількість паркувальних місць на автостоянці забезпечується умовами договору від 13.05.2020 року. На виконання п. 10.8.4 ДБН Б.2.2-12:2019 відстань від житлового будинку до автостоянки постійного зберігання автомобілів не перевищує 700 м. Розміщення місць постійного зберігання автотранспорту жителів будинку поза межами земельної ділянки не суперечить державним будівельним нормам та правилам, навпаки - ДБН Б.2.2-12:2019 рекомендує їх розміщення на територіях, віддалених від місць, призначених для ігор дітей та відпочинку населення.
Відповідачем такі твердження, що викладені в адміністративному позові не заперечуються взагалі, не спростовуються жодними належними та допустимими доказами.
Слід зазначити, що аналогічно із висновками щодо не забезпечення достатньою кількістю машиномісць для зберігання автомобілів, відповідачем не доведено, на підставі яких документів та у зв`язку із чим відповідач робить висновок, що ТОВ «БВКК «Федорченко» не дотримано санітарно-захисні зони (п.4 Додатку 9-3 до Порядку, затвердженого постановою КМУ 466 від 13.04.2011) а саме: не витримано відстань 12м від дитячих майданчиків до внутрішньоквартальних проїздів та на відстані не менше 20 м від місць стоянок автотранспорту та не відокремлено по периметру смугою зелених насаджень шириною не менше 3 м, чим не дотримано вимоги п. 4.10 наказу МОЗ від 19.06.96 за № 173. Відповідачем твердження позивача, що викладені в адміністративному позові із зазначених підстав, не заперечуються взагалі, не спростовуються жодними належними та допустимими доказами.
За приписами ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 457/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Зазначеним вище рішенням Європейського суду також встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Тобто, слідуючи практиці Європейського суду, самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів недійсними, повернення майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, " Меллахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому судом враховується та обставина, що згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача в рахунок повернення сплачений згідно платіжного доручення від 07.09.2020 за №3779 при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 4204грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною відмову в наданні дозволу на виконання будівельних робіт та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, і.к. 37471912) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" (м. Суми, вул. Тополянська, 26/1, і.к. 14005202) суму судового збору в розмірі 4204 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.11.2020.

Суддя С.М. Гелета