Справа № 360/1908/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року справа №360/1908/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського прикордонного загону ім. Героя України Євгенія Пікуса (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року (повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року в м. Сєвєвродонецьку) в справі № 360/1908/20 (суддя в І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2020 року представник позивача Солодовніков Олександр Петрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахувань та виплати в день звільнення 27.04.2019 позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно ч. 2 ст.15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII);

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені 27.04.2019 із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно частини 2 ст. 15 Закону № 2011-XII.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з 04.12.2015 по 28.04.2016 позивач проходив службу в Військовій частині НОМЕР_2 , після чого продовжив проходження службу з 28.04.2016 по 27.04.2019 у в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з чим брав безпосередню участь в проведенні Антитерористичній операції в Луганській області та в Операції об`єднаних сил.

Наказом № 208-ос від 26 квітня 2019 року позивача звільнено з військової служби в запас за пунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, без права носіння військового одягу. Вислуга років станом на 27 квітня 2019 року становить: Календарна 03 роки 04 місяці 23 дні, Пільгова 09 років 00 місяців 29 днів, Всього 12 років 05 місяців 22 дні..... Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 27 квітня 2019 року.....

10 квітня 2020 року позивач звернувся за наданням правової допомоги до адвоката, ОСОБА_2 , який 10.04.2020 надіслав адвокатський запит до відповідача, де разом з іншими питаннями ставилось питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а в разі її не виплати негайно здійснити виплату.

23 квітня 2020 року на адресу представника позивача надійшов лист від відповідача № 14/4148 від 21.04.2020, в якому було повідомлено, що розгляд адвокатського запиту продовжено до 20 робочих днів.

08.05.2020 на адресу представника позивача надійшла відповідь в/ч НОМЕР_1 № 14/4782 від 06.05.2020.

Зі змісту наведеної відповіді вбачається, що згідно довідки № 394 від 28.04.2020, виданої колишньому військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який проходив службу в частині з 28.04.2016 по 27.04.2019, в тому, що одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше при звільнені не виплачувалась.

Дотепер відповідач не здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 3 повних календарних років служби.

Також в позові зазначено, що відповідач після звільнення зі служби позивача неодноразово здійснював зарахування на його картковий рахунок невідомих для останнього сум, а саме у травні 2019 року було виплачено 1493,93 грн., в червні 2019 року виплачено 14 652,37 грн., в квітні 2020 року 154,35 грн. (довідка № 392 від 28.04.2020).

За наведених підстав, вважаючи порушеними права та охоронювані законом інтереси, представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позовні вимоги задоволені.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що наказом в/ч НОМЕР_1 від 26.04.2019 № 208-ОС ОСОБА_1 виключено із списків частини, вислуга років складає: календарна 03 роки 04 місяці 23 дні, пільгова 09 років 00 місяців 29 днів, всього 12 років 05 місяців 22 дні.

Станом на день звільнення на адресу відповідача ОСОБА_1 не звертався ні рапортом, ні в подальшому у вигляді звернення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Крім того, апелянт наголошує, що в день звільнення, 26.04.2019, позивачем власноруч був підписаний рапорт № 5587р, що по всім питанням йому були надані роз`яснення, в тому числі з питань виплат при звільненні, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 04.12.2015 по 27.04.2019 проходив службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями паспорту, картки фізичної особи-платника податків (а.с.7, 9) та військовим квитком (а.с.11,12).

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2017 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 (а.с.10).

Наказом начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) від 26.04.2019 № 208-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас позивача у зв`язку із закінченням контракту, встановлено вислугу років станом на 27.04.2019 - 03 роки 04 місяці 23 дні, пільгова - 09 років 00 місяців 29 днів, всього 12 років 05 місяців 22 дні (а.с.13).

Проте, як зазначає позивач, при його звільненні, одноразова грошова допомога згідно ч.2 ст.15 Закону № 2011-XII виплачена не була.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон № 2011-XII та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно з п.п. "в" п.3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до п.10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у справі в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 Верховний Суд висловив наступний правовий висновок щодо застосування ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ:

«На підставі системного аналізу наведених правових норм, колегія судів дійшла до висновку, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

Відтак, в частині другій статті 15 Законі № 2011-ХІІ відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги».

Обставини в нинішній справі ідентичні фактичним обставинам у вище зазначеній справі, розглянутій Верховним Судом.

З урахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що наявність або відсутність права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги за ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ визначається, виходячи із загальної вислуги років військовослужбовця.

Згідно Витягу з наказу начальника 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому визначено, що вислуга років станом на 27.04.2019 становить 03 роки 04 місяці 23 дні, пільгова - 09 років 00 місяців 29 днів, всього 12 років 05 місяців 22 дні.

Відтак, загальна вислуга років позивача на час його звільнення становила 12 років 05 місяців 22 дні, а умова ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ про наявність у військовослужбовця 10 і більше років вислуги дотримана, тому суд зазначає, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахувань та виплати в день звільнення 27.04.2019 ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені 27.04.2019 із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск строку звернення до суду з цим позовом колегією суддів не беруться до уваги, оскільки місцевим судом такий строк поновлений позивачеві, а апеляційний суд погоджується із мотивами такого рішення, викладеними судом першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганського прикордонного загону ім. Героя України Євгенія Пікуса (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 360/1908/20 залишити без змін.

Повне судове рішення 18 листопада 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Л. В. Ястребова