Справа № 815/423/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 815/423/17

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце та час укладення судового рішення « 12:54», м.Одеса

Повний текст судового рішення складений 29.11.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,

представника позивача Крутенка Д.М., представника відповідача Ткачука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19.01.2017р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Тедіс Україна» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (нині - Офіс великих платників податків ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2016р. №№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 215323925грн., а саме за основним платежем на суму 215323925грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 0грн.; про збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 11095359грн., а саме за основним платежем на суму 7396906грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 3698453грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій товариства з контрагентами в 2015 році є безпідставними та спростовуються первинними документами бухгалтерської і податкової звітності, висновком судової економічної експертизи, постановою про закриття кримінального провадження стосовно посадових осіб підприємства, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Так, проведеним досудовим розслідуванням доказів та відомостей, які б свідчили про факти незаконного здобуття коштів та послідуючу їх легалізацію не встановлено. Висновки акта перевірки господарської діяльності товариства не відповідають нормам чинного податкового законодавства, базуються виключно на припущеннях перевіряючих, що свідчить про наявність підстав для скасування безпідставно прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2019р. позов задоволений з підстав того, що суд першої інстанції вважав безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача з приводу безтоварності операцій ТОВ «Тедіс Україна» з контрагентами, оскільки вказані операції підтверджуються первинними документами, які оформлені у відповідності до вимог законодавства та належним чином відображені у бухгалтерському обліку підприємства. Тому, кошти отримані від покупців не можна віднести до складу інших доходів (виручка) від реалізації продукції.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на відсутність поставок товару від позивача до контрагентів.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 04.07.2016р. по 05.08.2016р. посадовими особами відповідача, на підставі наказу від 01.07.2016р. №324 та направлень від 01.07.2016р. №№369, 370, 371, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Тедіс Україна» по взаємовідносинам з ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., податок на додану вартість за період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р., акцизного збору з роздрібного продажу підакцизних товарів за період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на прибуток у сумі 215323925грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 215323925грн.; п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість на загальну суму 7396906 грн., в тому числі по періодам: жовтень 2015 року - 3602628грн., листопад 2015 року - 1677232 грн., грудень 2015 року - 2117046грн.; п.п.215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, а саме занижено податкове зобов`язання по акцизному податку з роздрібної торгівлі тютюновими виробами на суму 2219072грн., в тому числі по періодам: жовтень 2015 року - 1080788грн.; листопад 2015 року - 503170грн.; грудень 2015 року - 635114грн. /т.2 а.с.100-182/

Листом ТОВ «Тедіс Україна» від 15.08.2016р. №3339/ГО/ДФ направлено до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС заперечення на вищезазначений акт перевірки. /т.2 а.с.183-206/

За результатом розгляду акту перевірки, Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС винесені податкові повідомлення-рішення 05.09.2016р. №№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 215323925грн., а саме за основним платежем на суму 215323925грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 0грн.; про збільшення суми зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 11095359грн., а саме за основним платежем на суму 7396906грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 3698453грн. /т.2 а.с.207-209/

Листом ТОВ «Тедіс Україна» від 16.09.2016р. №3614/ГО/ДФ направлено до Офісу великих платників податків ДФС скаргу на вищезазначені податкові повідомлення-рішення. /т.1 а.с.210-243/

Рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 11.11.2016р. №7756/10/281010433 вищезазначену скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення 05.09.2016р. №№ залишено без змін. /т.2 а.с.244-248/

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Скасовуючи попередні судові рішення судів першої та апеляційної інстанції (постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2017р., ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017р.) у даній справі, та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не встановлено складу податкового правопорушення, покладеного в основу збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток, як в розрізі спірних податкових періодів (перший квартал, півріччя, три квартали, рік), так і розрізі контрагентів, а саме головне в розрізі спірних господарських операцій та елементів визначення податку, при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток. Формування витрат і доходів не досліджувалось судами взагалі. Не досліджена собівартість, її види, документи про її затвердження.

Податковий орган, поклавши в основу стан бухгалтерського обліку товариства під час перевірки, залишив поза увагою, а суди попередніх інстанцій не оцінили документи, які визначають організацію бухгалтерського обліку відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Відтак, суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, зокрема складові всіх податкових правопорушень наведених дослідженнями акту перевірки, внаслідок чого має місце порушення судами норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в межах спірних відносин, обставини використання товару в межах господарських операцій судами не встановлювалось та не досліджувалось. Податковий орган не довів яким чином товариством здійснено використання товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Приписами п. 138.2 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.138.4, п.138.6 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пп.180.1.1 п.180.1 ст.180 ПК України платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.188.1 ст.188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з п.2.4 гл.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 - первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов`язкові реквізити.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до пп.2.1, пп.2.2 п.2 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Наказом Мінфіну від 29.11.1999 р. № 290 затверджене Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (далі Положення 15) пункт 5 якого визначає, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пунктом 6 Положення 15 визначено суми, які не визнаються доходом, в тому числі: Сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів. Сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг). Сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з п. 7 Положення 15, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Наказом Мінфіну від 31.12.1999р. №312 затверджене Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі Положення 16) пункт 5 якого визначає, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Пунктом 6 Положення 16 передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п. 7 Положення 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Наказом Мінфіну від 20.10.99 N 246 затверджене Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (далі Положення 9) пункт 9 якого визначає, що первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству; транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць. Приклади розподілу транспортно-заготівельних витрат наведені в додатку до Положення (стандарту) 9; інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів. У разі, якщо на момент оприбуткування запасів неможливо достовірно визначити їх первісну вартість, такі запаси можуть оцінюватися та відображатися за справедливою вартістю з наступним коригуванням до первісної вартості.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Предметом досліджень під час перевірки були фінансово-господарські відносини позивача з контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р.

Проведеною податковою перевіркою встановлено, що ТОВ «Тедіс Україна» в податковому та бухгалтерському обліках підприємства відображено операції з реалізації тютюнових виробів на загальну суму ,78 грн. (без ПДВ), на адресу вищенаведених суб`єктів господарювання, яка фактично не відбулась. Будь-яких документів щодо іншого використання тютюнових виробів на суму ,78 грн. (без ПДВ) до перевірки надано не було. Також, згідно даних бухгалтерського обліку, зазначені тютюнові вироби на залишках ТМЦ товариства не рахуються - відповідно ТОВ «Тедіс Україна» не використовувало зазначені тютюнові вироби в господарській діяльності.

З урахуванням наведеного, податківці дійшли до висновку, що ТОВ «Тедіс Україна» прийняті до виконання первинні документи, які не відповідають вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку та перевіркою встановлено відсутність поставок ТОВ «Тедіс Україна» тютюнових виробів на адресу контрагентів: ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер- Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Алекс Груп, ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія», та як слід завищення доходів на суму грн.

Відсутність поставок виключає можливість віднесення до складу собівартості сум витрат по безтоварним операціям у сумі 980420685 грн.

Також, в ході перевірки встановлено, що контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», ТОВ «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія» на розрахункові рахунки ТОВ ««ТЕДІС УКРАЇНА», перераховані кошти у розмірі ,46грн.

В Акті перевірки від 12.08.2016р. зазначено, що перераховані кошти у розмірі грн. є - іншим доходом підприємства ТОВ «Тедіс Україна», який необхідно було відобразити у рядку 2240 Звіту про фінансові результати за 2015 рік. Вищезазначені-факти вплинули на формування рядків 2000, 2050, 2090, 2190, 2240 та 2290 Звіту про фінансові результати за 2015 рік.

Так, перевіркою відображеного у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» показника у загальній сумі 0грн. на підставі таких документів: журнали - ордери по бухгалтерським рахункам №361 «Розрахунки з покупцями», №681 «Розрахунки за авансами одержаними», №702 «Дохід від реалізацій товарів», банківські виписки, видаткові накладні встановлено заниження задекларованого ТОВ «Тедіс Україна» показника у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» на загальну суму грн.

Перевіркою відображеного у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» показника у загальній сумі 0грн. на підставі таких документів: №281 «Товари на складі», №901 «Собівартість реалізованих товарів», №791 «Фінансовий результат», договорам (контрактів), додаткових угод на поставку товарів, товарних звітів, банківських виписок та інших первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку - встановлено завищення задекларованого ТОВ «Тедіс Україна» показника у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на загальну суму 980420685грн.

Перевіркою відображеного у рядку 2240 Звіту про фінансові результати «Інші доходи» показника у загальній сумі 4702000 грн. на підставі таких документів: журнали ордери по бухгалтерським рахункам №361 «Розрахунки з покупцями», №681 «Розрахунки за авансами одержаними» банківські виписки, видаткові накладні встановлено заниження задекларованого ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» показника у рядку 2240 Звіту про фінансові результати «Інші доходи» на загальну суму грн.

Перевіркою відображеного у рядку 2290 Звіту про фінансові результати «Фінансовий результат до оподаткування: прибуток» показника у загальній сумі грн. встановлено його заниження на загальну суму грн.

Згідно даних податкової перевірки вартість (собівартість) придбаних тютюнових виробів, що були використані в операціях що не є господарського діяльністю платника податку, становить 36984530грн., в тому числі за жовтень 2015 року в сумі 18013141 грн., за листопад 2015 року в сумі 8386159 грн., за грудень 2015 року в сумі 10585231 грн. - відповідно податкові зобов`язання з ПДВ визначені у відповідності до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України становитимуть 7396906грн., в тому числі за жовтень 2015 року в сумі 3602628 грн., за листопад 2015 року в сумі 1677232грн., за грудень 2015 року в сумі 2117046 грн. /т.2 а.с.100-182/

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що ТОВ «Тедіс Україна» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.11.2006р. №0003078, перебуває на обліку як платник податків у Одеському управління Офісу великих платників ДПС з 13.12.1999р. та займається наступними видами діяльності: Код КВЕД 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами (основний); Код КВЕД 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки. /т.3 а.с.76-86/

27.05.2016р. ТОВ «Тедіс Україна» видана ліцензія на право оптової торгівлі тютюновими виробами серії АЕ №297741, терміном дії з 26.12.2013р. по 26.12.2018р. /т. 3 а.с.93-94/

На підтвердження факту придбання та наявності у позивача тютюнових виробів до суду ТОВ «Тедіс Україна» надано: договори поставки товару; додаткові угоди; звіти про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів; реєстри прибуткових накладних; реєстри оплат на користь виробників; податкову декларацію з ПДВ за 2015р. з додатками; довідки АТ КБ «Приватбанк», АТ «Сбербанк» про здійснення оплати придбаного товару; акти звірок взаємних розрахунків ТОВ «Тедіс Україна» з виробниками тютюнових виробів за 2015р.; довідки на підтвердження місць зберігання оптових партій тютюнових виробів; рахунки-фактури; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні.

Придбані позивачем тютюнові вироби були реалізовані, в тому числі контрагентам: ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», ТОВ «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія».

Так, 26.02.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець, нині ТОВ «Тедіс Україна») та ТОВ «Контакт МКС» (покупець) укладено договір поставки №5981-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця, відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Придбаний покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі покупця на території України. /т.1 а.с.173-177/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові накладні, довіреності на отримання відповідного товару, банківські платіжні документи. /т.4 а.с.228-250, т.5 а.с.1-134/

ТОВ «Тедіс Україна» на адресу ТОВ «Контакт МКС» за період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р. виписано податкові накладні всього обсяг поставки на суму 3127183,34грн., на загальну суму 3752620грн., на суму ПДВ 325436,66грн.

Податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 625436,66грн. були включені ТОВ «Тедіс Україна» в реєстр отриманих та виданих накладних та відповідно, нараховані податкові зобов`язання з ПДВ у листопаді 2015 року на суму 213333,33 грн. та у грудні 2015 року у сумі 412103,33 грн. (включено до рядка 9 Декларацій з податку на додану вартість).

19.03.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Аксент Пром» (покупець) укладено договір поставки №8155-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. /т.1 а.с.246-250/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.4 а.с.56-226/

13.02.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Буд-Інсайт» (покупець) укладено договір поставки №4751-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. /т.1 а.с.232-236/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.3 а.с.139-247/

21.04.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс» (покупець) укладено договір поставки №11910-ЗП/15, за умовами якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Право власності на товар, що постачається, а також ризик його випадкової загибелі та випадкового пошкодження, переходить до покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими сторін видаткової накладної. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. /т.1 а.с.98-101/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.5 а.с.192-250, т.6 а.с.1-167/

22.12.2014р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Марлайн Трейд» (покупець) укладено договір поставки №31496-МА/14, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. /т.1 а.с.132-136/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.8 а.с.158-278/

01.08.2014р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ПП «Торгівля та Дистрибьюція» (покупець) укладено договір поставки №55КЕ/14/КК, за умовами якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. /т.1 а.с.30-33/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.2 а.с.9-16, т.10 а.с.199-251, т.11 а.с.1-251, т.12 а.с.1-250, т.13 а.с.1-251, т.14 а.с.1-246, т.15 а.с.1-274, т.16 а.с.2-250, т.17 а.с.1-251, т.18 а.с.1-250, т.19 а.с.1-170, т.22 а.с.1-66/

23.04.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та TOB «МВК Трейд» (покупець) укладено договір поставки №12110-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства, згідно з супровідними документами. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. /т.1 а.с.215-220/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.7 а.с.76-251, т.8 а.с.2-157/

30.01.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Алекс Групп» (покупець) укладено договір поставки №3182-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар па умовах, зазначених у цьому договорі, поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення покупця. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. /т.1 а.с.200-204/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні. Факт здійснення оплати отриманого товару в сумі 10 692 015,07 грн. підтверджується наданими банківськими документами (т.6 а.с.226-251, т.7 а.с.1-74).

02.04.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Арес-Термінал» (покупець) укладено договір поставки №9995-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства, згідно з супровідними документами. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. /т.1 а.с.188-192/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.4 а.с.1-54/

12.05.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Конфорт» (покупець) укладено договір поставки №13540-ДП/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Право вибору умов постачання товару залишається за продавцем. Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства, згідно з супровідними документами. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. /т.1 а.с.159-163/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.6 а.с.169-224/

08.06.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «СТДК Компані» (покупець) укладено договір поставки №15938-МА/15, згідно умов якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення Покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства, згідно з супровідними документами. Право власності на товар, що постачається, а також ризик його випадкової загибелі та випадкового пошкодження, переходить до покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими сторін видаткової накладної. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. /т.1 а.с.117-121/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.5 а.с.136-190, т.23 а.с.18-26/

05.08.2015р. між TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» (продавець) та ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія» (покупець) укладено договір поставки №21686-ЗП/15, за умовами якого продавець зобов`язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Придбаний покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі покупця на території України. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами, покупець не вправі передавати свої права та обов`язки по договору третім особам без попередньої письмової згоди на те продавця. /т.1 а.с.144-148/

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки та суду: видаткові та податкові накладні, довіреності на отримання товару, банківські платіжні документи. /т.9 а.с.1-251, т.10 а.с.1-197/

Вказані документи господарської діяльності позивача містять всі необхідні реквізити, відповідають вимогам Закону №996-XIV, тобто є первинними документами у розумінні цього Закону, містять усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 ПК України, й на момент їх складення контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники ПДВ.

Жодних дефектів у оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій, судом не встановлено, й податкова на такі обставини не посилалась ні у акті перевірки, ні під час розгляду справи.

При цьому, постановою старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 15.03.2018р. закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПУ України у зв`язку з відсутністю в діях невстановлених осіб, а також службових осіб Антимонопольного комітету України складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.209, ч.ч.2,1 ст.364 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням відомостей та доказів, які свідчать про вчинення службовими особами Антимонопольного комітету України, а також представниками ТОВ «Тедіс України» за період 2013-2017 років кримінально караного суспільно небезпечного умисного діяння у вигляді зловживання владою чи службовим становищем не встановлено. Проведеним досудовим розслідуванням доказів та відомостей, які б свідчили про факти незаконного здобуття коштів та послідуючу їх легалізацію не встановлено. /т.52 а.с.23-29/

Висновком судової економічної експертизи №18-3597/3598/3756/3757 від 30.08.2019 року враховані при визначенні фінансового результату та об`єкту оподаткування податком на прибуток ТОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» (нині ТОВ «Тедіс Україна») за 2015 рік показники доходів підприємства «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) відповідають даним картки аналізу по рахунку бухгалтерського обліку 791 «Результат операційної діяльності», показники витрат підприємства «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» відповідають даним карток аналізу по рахункам бухгалтерського обліку 28 «Товари» та 791 «Результат операційної діяльності».

Судовими експертами встановлено: що зазначене а акті про результати позапланової виїзної перевірки від 12.08.2016р. №152/28-08-14/30622532/60 заниження позивачем об`єктів оподаткування з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість за господарськими операціями в період з 01.01.2015р. по 31.12.205р. з контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт» нормативно та наданими документами не підтверджується;

проведеними дослідженнями, господарські операції за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. по взаємовідносинам з ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт» відповідають нормам діючого законодавства, яке регламентує ведення податкового та бухгалтерського обліку;

задекларовані позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємства - доходи і витрати, в Деклараціях з податку на додану вартість - податкові зобов`язання, в період, зазначений в акті перевірки від 12.08.2016 року № 152/28-08-14/30622532/60 за господарськими операціями з контрагентами: ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт», відповідають нормам діючого законодавства України: п.134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України, Положенням (Стандартам) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом МФУ 29.11.1999 № 290, 16 «Витрати», затвердженого Наказом МФУ від 31.12.1999 № 318, 9 «Запаси», затвердженого Наказом МФУ № 246 від 20.10.1999 року;

п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, наказу МФУ № 966 від 23.09.2014 року «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість»;

ст.8 та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 та п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом МФУ від 24.05.1995 року № 88. /т.51 а.с.179-257/

Дослідивши предмет та умови вказаних договорів і первинну документацію, складену під час виконання операцій за ними, колегія суддів зазначає, що постачання позивачем товару та послуг вказаним контрагентам за вказаними договорами (контрактами) відповідає вимогам законодавства.

При цьому, матеріалами справи підтверджується факт використання товарів, послуг реалізованих позивачем зазначеним контрагентам, в його господарській діяльності.

Крім того, податковою не заперечується факт наявності у позивача матеріально-технічної бази і достатньої кількості кваліфікованого персоналу для використання в його господарській діяльності товарів, послуг реалізованих вищезазначеним контрагентам за відповідними договорами.

Враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що реальність господарських операцій позивача з ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт», зокрема рух товару, послуг та коштів, факт поставки товару, послуг, їх оприбуткування, зберігання, використання в подальшій господарській діяльності підприємства, господарська мета таких операцій та їх економічна доцільність, підтверджується відповідними первинними документами, які за формою та змістом узгоджуються з приписами ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, а отже, формування позивачем показників його податкової звітності за результатами таких операцій відповідає вимогам чинного податкового законодавства, є правомірним та вказує на належність виконання позивачем його податкових зобов`язань.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача з приводу безтоварності операцій ТОВ «Тедіс Україна» з контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт», оскільки вказані операції підтверджуються первинними документами, що оформлені у відповідності до вимог законодавства та належним чином відображені у бухгалтерському обліку підприємства.

А тому, не відповідають дійсності доводи відповідача щодо використання позивачем товарів в операціях, що не є господарською діяльністю позивача, заниження показників чистого доходу від реалізації продукції, показника інші доходи та завищення показників собівартості реалізованої продукції.

Отже, кошти отримані від покупців ТОВ «Тедіс Україна» не можна віднести до складу інших доходів, не пов`язаних з операційною діяльністю підприємства, оскільки вказані кошти - це дохід (виручка) від реалізації продукції.

Більш того, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.11.2015 р. у справі № 2а-14377/12/2670, в постанові Верховного Суду від 27.02.2018р. по справі №813/1974/17, висновки яких відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягають безальтернативному врахуванню судами.

При цьому, посилаючись на фіктивний статус контрагентів позивача апелянт мав довести, що між ними мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкових вигід, принаймні, що платник (позивач) взагалі був обізнаним з приводу дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів. Наприклад, це може бути доведено рішенням суду, яке набрало законної сили, про визнання недійсним відповідного договору.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України належним способом доказування зазначених обставин може бути лише вирок суду, який набрав законної сили.

Вирок суду, або інший документу, ухвалений в порядку кримінального судочинства стосовно посадових осіб ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», TOB «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ТОВ «Алекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС» та ТОВ «Конфорт» за фактом фіктивного підприємництва ст.205 КК України відповідачем не надано.

У контексті дослідження даного питання, слід відзначити, що на момент вчинення спірних операцій між позивачем та вказаними контрагентами вони були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як діючі підприємства та перебували на обліку в податкових органах як платники податків і апелянт взагалі не скористався своїм правом на вжиття відповідних заходів згідно з приписами ст.184 ПК України.

Згідно положень ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень від 05.09.2016р. №№; .

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції правильно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17.11.2020р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.