Справа № 300/1130/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1130/20 пров. № А/857/12449/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Дем`янів І.М.

представника відповідача: Содолінський О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Скільського І.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 03.05.2020 року №124 позивача було виключено зі списків особового складу частини, відповідно до наказу від 02.05.2020 року №98-РС, яким його звільнено з військової служби. Позивач не ставить під сумнів видання вищевказаних наказів, однак вважає їх незаконним, оскільки перед звільненням відповідачем не було виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року та не вирішено питання про надання позивачу відпустки за 2019 рік. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на надання відпустки, а тому просить скасувати прийняті відповідачем накази про звільнення з військової служби та про виключення зі списків особового складу військової частини, зобов`язати надати відпустку за 2019 рік терміном 25 днів та після використання вказаної відпустки видати наказ про звільнення з військової служби за станом здоров`я. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 25 календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року у справі №300/240/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення у зручний для ОСОБА_1 час, відповідно до пункту 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та неприйняття рішення в частині надання відпустки за 2019 рік терміном 25 днів, за результатом розгляду рапортів ОСОБА_1 від 23.12.2019, 27.12.2019 та від 21.01.2020. Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України прийняти рішення за результатом розгляду рапортів ОСОБА_1 від 23.12.2019, 27.12.2019 та від 21.01.2020 про надання відпустки за 2019 рік, з врахуванням наданої частини відпустки.

Дане рішення набрало законної сили.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу у Збройних силах України з 17.05.2016 року.

Згідно витягу з наказу (по особовому складу) командира 10 окремої гірсько-штурмової бригади від 02.05.2020 року №98-РС старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Згідно витягу з наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2020 року №124 ОСОБА_1 з 03.05.2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Також у вказаному витязі вказано, що щорічна основна відпустка за 2019 рік використана в кількості 5 календарних днів в повному обсязі за кожний повний прослужений місяць (листопад та грудень 2019 року) та зазначено про необхідність виплатити грошову компенсацію за невикористані 30 календарних днів за щорічної основної відпустки за 2020 рік, за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки за участь в антитерористичній операції як учаснику бойових дій за період служби.

Відтак, вислуга позивача в Збройних Силах України з 18.04.1980 по 17.04.1982 та з 17.05.2016 року по 03.05.2020.

Відповідно до статей 1-2, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Право військовослужбовців на відпустки та порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них, врегульовані статтею 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно частини 2 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Таким чином, позивач мав право на надання йому щорічної основної відпустки за 2019 рік в кількості 30 календарних днів.

Зазначене підтверджується рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року у справі №300/240/20.

Як вбачається з матеріалів прави, що з моменту звернення позивача 23.12.2019 року про надання йому щорічної відпустки по час звільнення позивачу не було надано в повному обсязі щорічну основну відпустку терміном 30 календарних днів, а виключно звільнено у щорічну основну відпустку на 5 календарних днів.

Апеляційним судом встановлено, що позивача звільнено у запас за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час від 31.03.2020 року згідно свідоцтва про хворобу №463/2.

Жодних обґрунтованих підстави, які б вказували на порушення під час звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я позивачем не зазначено та судом не встановлено, а незаконність винесення оскаржуваних наказів зводиться виключно до невиконання рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року у справі №300/240/20, яким зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про надання відпустки за 2019 рік, з врахуванням наданої частини відпустки.

Відтак, вказане позовні вимоги про скасування наказів командування Військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2020 року №98-РС про звільнення позивача з військової служби та від 03.05.2020 року №124 про виключення зі списків особового складу військової частини до задоволення не підлягають.

Не підлягає до задоволення і вимога про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 після використання позивачем відпустки за 2019 рік видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я.

Будь-яких доказів того, що позивачу за 2019 рік надано в повному обсязі щорічну основну відпустку терміном 30 календарних днів суду не надано.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 під час звільнення зі служби у збройних силах України не виплачено грошову компенсацію за решту невикористаних 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2019, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини від 03.05.2020 року №124.

За таких обставин, враховуючи правомірність звільнення позивача за станом здоров`я згідно свідоцтва про хворобу №463/2, висновку (постанови) військово-лікарської комісії від 31.03.2020 року №1208 та наявний правовий механізм виплати у зв`язку із звільненням грошової компенсації за невикористану відпустку, на переконання суду найбільш ефективним та належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 25 календарні дні щорічної основної відпустки за 2019.

Твердження відповідача, що позивачу правомірно надано щорічну основну відпустку за 2019 рік в кількості 5 календарних днів за кожен повний прослужений місяць, а саме листопад та грудень 2019 року, у відповідності до частини 2 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки позивач фактично прибув до місця служби та приступив до виконання службових обов`язків 30.10.2019 року суд зазначає наступне.

Згідно абзацом 2 частини 2 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", на яку посилається представник відповідача, встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

У зв`язку незаконним звільненням позивача 18.06.2018, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 року у справі №0940/1272/18 позивача поновлено на військовій службі на посаді командира відділення гаубичної самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичної самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи управління 10 окремої гірсько-штурмової бригади оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Як вбачається зі змісту витягу з наказу №124 від 03.05.2020 року вбачається, що до вислуги позивача увійшов період служби з 17.05.2016 року по 03.05.2020 року, а всі виплати здійснювались з урахуванням вказаного періоду.

Обчислення тривалості щорічної основної відпустки за 2019 рік, як рік початку військової служби ОСОБА_1 є незаконним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі №300/1130/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 18.11.2020