Справа № 240/14859/20
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

18 листопада 2020 р. Справа № 240/14859/20

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про: визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку.

Ухвалою від 10.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

16.11.2020 на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску місячного строку звернення до суду, позивач зазначив, що на момент його звільнення з військової служби - 06.08.2019, грошова компенсація за не отримане речове майно виплачена не була, а позивачеві була невідома вартість не отриманого речового майна. Натомість, відповідна довідка була надана військовою частиною НОМЕР_1 лише 07.04.2020, вказана обставина і позбавила позивача звернутись до суду до 07.04.2020.

Крім того, обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач також просить суд прийняти до уваги той факт, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобіганню поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин.

При цьому, у поданому клопотанні позивач наголосив на тому, що ним строк на подання позову був пропущений не з його вини, а обставини, що зумовили його пропуск не залежали від його волі, а тому просив поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у клопотанні про поновлення строків звернення до суду, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (часитина 5 статті 122 КАС України).

В даному ж випадку, предметом даного позову є вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо не виплати йому у день звільнення з військової служби компенсації вартості за не отримане речове майно, яке не входить до структури заробітної плати та непроведення остаточного та повного розрахунку до дня звільнення включно.

Разом з тим, варто зауважити, що в даному випадку позивач фактично оскаржує не протиправні дії відповідача, а має місце бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яку треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Із наведеного слідує, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, зокрема, невиплати позивачу в зв`язку із звільненням його із військової служби компенсації за речове майно, право на яку він здобув під час проходження публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

Таким чином, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

В даному ж випадку, як зазначає позивач у позовній заяві та поданому клопотанні, 12.07.2019 він подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно. Дані обставини підтверджуються долученою позивачем копією рапорту.

Крім того, з 07.08.2019 позивача звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу військової частини на підставі наказу від 06.08.2019 №192.

Разом із тим, до суду з цим позовом позивач звернувся лише 02.09.2020 (дата направлення позову до суду), тобто більш як через рік після його виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

При цьому, саме із датою виключення позивача зі списків особового складу військової частини слід пов`язувати початок перебігу місячного строку звернення до суду з даним позовом, адже в межах цього позову позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає в не виплаті йому грошової компенсації за не отримане речове майно саме в день його звільнення.

Крім того, судом враховано, що згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Із наведеного вище слідує, що виплата грошової компенсації за недоотримане речове майно може бути здійснена як на підставі рапорту, який військовослужбовець може подати до свого звільнення з військової служби, так і за його заявою, яка може бути подана ним й після свого звільнення.

В даному ж випадку, як уже було зазначено вище, в межах даного позову позивачем оскаржується саме бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті йому грошової компенсації за не отримане речове майно саме у день звільнення, за його рапортом, поданим командиру військової частини 12.07.2019.

Дані обставини, додатково підтверджують факт того, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід розпочинати саме з 06.08.2019, тобто дати звільнення позивача з військової служби.

Оцінюючи мотиви позивача, наведені у клопотанні про поновлення строку, а саме щодо того, що довідку про вартість не отриманого при звільненні речового майна він отримав лише 07.04.2020, варто зазначити, що останнім не наведено доводів щодо неможливості звернення до відповідача та отримання вказаної довідки до чи одразу після звільнення з військової служби.

Крім того, в межах даного позову відсутній спір щодо суми неориманого речового майна у день звільнення з військової служби ОСОБА_1 , а в рамках даного позову позивач оскаржує саме факт нездійснення відповідного розрахунку.

В контексті наведеного слід також враховувати і те, що в межах даного позову позивачем не ставиться питання про протиправність будь-якої відмови відповідача у здійсненні йому виплати компенсації за не отримане речове майно, а оскаржується виключно бездіяльність відповідача щодо не виплати такої компенсації саме у день звільнення з військової служби.

Суд також критично оцінює посилання позивача на карантин, запроваджений на усій території України, адже він був запроваджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, що свідчить про те, що перебіг місячного строку звернення до суду з даним позовом закінчився ще до запровадження такого карантину.

В той же час, із матеріалів позовної заяви не встановлено будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав. в місячний строк з дати його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Таким чином, ознайомившись із матеріалами позовної заяви, а також із мотивами заявленого представником позивача клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 місячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, а у клопотанні про поновлення строку звернення ним не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович