Справа № 560/1648/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1648/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про скасування вимоги №Ф-526-25 від 10.05.2019,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області в якому з урахуванням уточнення до позовних вимог просить скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-526-25 від 10.05.2019 на суму 7595 грн 86 коп. заборгованість зі сплати єдиного внеску винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 травня 2019 року на його домашню адресу, надійшов рекомендований лист від відповідача за № 252, у конверті якого містилась Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-526-25 від 10.05.2019 на суму 7595 грн 86 коп. заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Вважаю вимогу незаконною та просить її скасувати, оскільки при її формуванні не були враховані норми чинного податкового законодавства України, оскільки маючи заборгованість за жовтень 2013 рік, та незважаючи на перераховані мною кошти на відповідні рахунки, станом на 30.04.2019 сума боргу з позивача була не списана, а навпаки становить 7595 грн 86 коп., як наслідок стала підставою, щоб 10 травня 2019 року ГУ ДФС у Хмельницькій області винесло податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На адресу суду від відповідача 25.06.2019 надійшов відзив в якому останній зазначає, що за позивачем рахується заборгованість з 2013 року, у зв`язку із чим, кошти, які сплачувались позивачем зараховувались у порядку календарної черговості їх виникнення, як-то передбачено частиною 6 статею 25 Закону України №2464-VI. Детальне нарахування та сплата єдиного внеску, штрафних санкцій та пені відображено в індивідуальній картці платника за платежем "єдиний внесок" за 2013 - 2019 р.р.

Також, відповідач зазначає, що ним на адресу позивача було направлено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасно сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 22.10.2018, в якому визначено розмір - штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 837,77 грн за період з 22.10.2013 по 16.02.2015 та в сумі 4756,68 грн за період 21.01.2013 до 16.10.2018 - пені в сумі 1037,35 грн, всього - на загальну суму 6 631,80 грн.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування ) або несвоєчасно сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 22.10.2018 позивачем не оскаржувалося в судовому порядку, як наслідок - останнє є чинним, а тому сплата сум єдиного внеску та заборгованості по вказаному виду платежу провадилась в порядку визначеному частиною 6 статтею 25 Закону України №2464-VI.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від позивача на адресу суду 04.07.2019 надійшла відповідь на відзив в якій останній зазначає, що вищезазначеного рішення № від 22.10.2018 позивач не отримував, а ні у відділенні поштового зв`язку, а ні у органах ГУ ДФС України у Хмельницькій області, а тому не мав та не скористався можливістю його оскарження у відповідності до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

А тому твердження відповідача про посилання на рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.10.2018 року є хибними, так як ГУ ДФС вчинило 10.05.2019 наступну вимогу, щодо позивача по сплаті боргу (недоїмки), надіславши на його адресу відповідну вимогу №Ф-526-25 із збільшеною загальною сумою 7595 грн. 86 коп. у період за 2013 рік по 2019 рік.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.07.2020 зупинено провадження у адміністративній справі № 560/1648/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування вимоги №Ф-526-25 від 10.05.2019 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 560/2360/19.

Згідно ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 провадження в справі №560/1648/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про скасування вимоги №Ф-526-25 від 10.05.2019 поновлено.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осі, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 02.04.1996 як фізична особа-підприємець.

На виконання вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач протягом 2013 року, щомісячно у строк встановлений Законом сплачував єдиний соціальний внесок.

Під час надання річної звітності за 2013 рік, інспектором ДПІ у м. Хмельницькому здійснено перевірку сплачених сум грошових коштів в якості ЄСВ за 2013 рік.

Як стверджує позивач в позовній заяві, що інспектором ДПІ у м. Хмельницькому виявлено недоплату ЄСВ за жовтень 2013 року у сумі 87 грн. 49 коп. про що одразу повідомлено позивача.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач з метою припинення нарахування пені, повного погашення недоїмки за 2013 рік та для прийняття річного звіту за вищезазначений рік, сплатив кошти на рахунок, який йому надав відповідач 29.01.2014, що підтверджується квитанціями №р211п2_722, № р221п2_722 від 29.01.2014 року.

Незважаючи на перераховані позивачем кошти на відповідні рахунки, станом на 30.04.2019 сума боргу з позивача не була списана та становить 7595 грн. 86 коп.

ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі наявної заборгованості 10.05.2019 винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-526-25 від 10.05.2019 на суму 7595 грн 86 коп. заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Крім того, як встановлено судом, що підставою для винесення вказаної вище спірної вимоги відповідача слугувало рішення №/3058 від 22.10.2018 винесене ГУ ДФС у Хмельницькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, зокрема штрафу у розмірі 837,77 грн за період з 22.10.2013 до 16.02.2015, штрафу у розмірі 4756,68 грн за період з 21.01.2015 до 16.10.2018, та щодо нарахування пені у розмірі 1037,35 грн.

Не погоджуючись зі спірною вимогою позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 129.6. ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та з інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-ІІІ, дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Згідно пункту 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі №560/2360/19, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд встановив, що позивач у відповідний період сплатив суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у строки та розмірах, що визначені чинним законодавством, тому у відповідача були відсутні правові підстави для застосування штрафу та нарахованої пені в частині. Відтак, суд визнав протиправним та скасував рішення №/3058 в частині нарахованого штрафу в розмірі 174,98 грн. та пені в сумі 1,74 грн. за період з 22.10.2013 до 16.02.2015. В задоволенні решти позовних вимог відмовив, вказавши на те, що позивач не позбавлений права оскаржити спірне рішення також і з інших підстав.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування рішення від 22.10.2018 року за №/3058 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.01.2015 року по 16.10.2018 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі №560/3527/19 адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №/3058 від 22.10.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування до ОСОБА_1 за період з 21.01.2015 року по 16.10.2018 року - штрафу в розмірі 4756,68 грн. - пені в сумі 771,43 грн.

Вказане рішення суду від 09.07.2020 по справі №560/3527/19 набрало законної сили 24.09.2020 згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Не зважаючи на фактично скасоване рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №/3058 від 22.10.2018 року відповідачем було винесено нове рішення від 09.07.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відносно ФОП ОСОБА_1 .

Прийняте спірне рішення, яким, у тому числі, застосовані штрафні санкції у розмірі 6269,43 грн. за період з 23.10.2018 до 19.02.2020 року, а також нарахована пеня у відповідному розмірі, з чим позивач не погодився та оскаржив до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року по справі № 560/4180/20 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 09.07.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, винесене відповідачем відносно ФОП ОСОБА_1 .

Отже, з наведених вище обставин, суд вважає, що підстава, яка слугувала для винесення оскаржуваної позивачем позивачем податкової вимоги №Ф-526-25 від 10.05.2019 станом на момент розгляду справи відсутня, оскільки рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №/3058 від 22.10.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування до ОСОБА_1 , скасовано.

Згідно пункту 59.1 ст. 59 ПК України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 24.3 ст.24 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Отже, з моменту видачі банком розрахункового документу платнику щодо перерахування коштів, податкове зобов`язання слід вважати таким, що виконане платником. Покладення на платника податків обов`язку повторно сплатити податки, збори (обов`язкові платежі) та відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету обов`язкових платежів є таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Суд звертає увагу відповідача, що оскільки позивач своєчасно сплатив ЄСВ, що підтверджується квитанціями №р211п2_722, № р221п2_722 від 29.01.2014, тому підстави для виставлення спірної податкової вимоги відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З обставин даної справи, встановлено, що контролюючий орган діяв протиправно, а висновки такого органу в свою чергу не відповідають дійсним обставинам справи, а тому суд вважає що податкова вимога винесена ГУ ДФС в Хмельницькій області №Ф-526-25 від 10.05.2019 на суму 7595 грн 86 коп. є протиправною та підлягає скасуванню, а отже адміністративний позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про скасування вимоги №Ф-526-25 від 10.05.2019 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-526-25 від 10.05.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний код - 43142957)

Головуючий суддя О.П. Шевчук