Справа № 520/16141/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

17 листопада 2020 року №520/16141/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кухар М.Д., розглянувши в письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" про забезпечення позову у справі №520/16141/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (Столичне шосе, буд. 103, корп.1, поверх 9, м. Київ 26, 03026, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських 40, ) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень від 22.09.2020 №23676/3093/НД/АВ/П;

-визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК23676/3093/НД/АВ/П/ТД-ДФ від 20.10.2020;

-закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ТОВ «Нова Пошта».

Разом з позовною заявою, позивачем надано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд:

-вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 20.10.2020 №ХК23676/3093/НД/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення до набрання законної сили рішенням суду у справі;

-під час розгляду даної заяви в обов`язковому порядку дослідити додані до неї докази, в тому числі відео з фіксуванням дій співробітників ГУ Держпраці у Харківській області, які проникали на територію Харківської філії ТОВ «Нова Пошта»;

-розгляд даної заяви проводити виключно за моєї присутності у режимі відеоконференцїї поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon (контактні дані: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_1 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) чи будь-якої іншої системи. У випадку неможливості проведення судового засідання у режимі відеоконференцїї поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon, прошу судове засідання проводити у режимі відеоконференцїї з приміщення іншого суду. В такому разі проведення відеоконференцїї прошу доручити Дніпропетровському окружному адміністративному суду (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5) або господарському суду Дніпропетровської області в залежності від наявності відсутності вільних місць у електронному майданчику.

В обґрунтування заяви зазначено, що захід державного нагляду, який відповідач назвав інспекційним відвідуванням позивач вважає самоправством, адже як по іншому можна назвати захід у ході якого одинадцять осіб, не представившись, не пред`явивши документів, пролізли під шлагбаумом, розбіглися по території та робили не зрозуміло що. Позивач не має наміру у добровільному порядку виконувати вочевидь незаконну постанову і сплачувати штраф у добровільному порядку. З огляду на викладене вище існує реальна можливість пред`явлення відповідачем спірної постанови для примусового виконання державному чи приватному виконавцю, а оскарження постанови відповідача, не зупиняє її виконання. У випадку примусового виконання постанови відповідача до моменту вирішення справи по суті для позивача настануть негативні фінансові наслідки у вигляді додаткового стягнення із нього не лише суми штрафу, яка є спірною, а й 10% витрат виконавчого провадження. В подальшому після скасування постанови для позивача буде дуже складно повернути як основну суму так і 10% витрат виконавчого провадження. Цілком вірогідно, що позивач буде змушений судитися із державою і з особою, що буде виконувати судові рішення доволі довго, а ще довше буде повертати кошти із органів казначейства, які у зв`язку із карантином взагалі не виконують судових рішень про стягнення із бюджету грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 4 КАС України ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Таким чином, клопотання заявника про розгляд заяви виключно за присутності останнього у режимі відеоконференцїї задоволенню не підлягає.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Частиною 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 серпня 2019 року по справі №200/3887/19-а (адміністративне провадження №К/9901/16072/19), яка враховується судом при вирішенні питання забезпечення адміністративного позову відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд зазначає, що наслідки незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав, свобод та інтересів, оскільки після звернення спірної постанови до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення виконання такої постанови в порядку, передбаченому статтею 33 Закону №1404-VIII, а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства, зокрема, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року №1650/24182.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах "Кресс проти Франції" (Kress v. France), "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B.v. Italy), "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria).

Суд наголошує, що забезпечуючи такий позов судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи заявника на неможливість поновлення прав позивача у разі невжиття судом заходів забезпечення позову, зводяться до його власної оцінки спірних відносин та потребують перевірки у ході розгляду справи по суті.

Суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову, заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Судом не встановлено обставин зазначених у ч.2 ст.150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому у суду відсутні законні підстави для постановлення судового рішення про забезпечення позову у заявлений спосіб.

Керуючись ст. ст.150-158, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" про розгляд заяви виключно за присутності останнього у режимі відеоконференцїї - залишити без задоволення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" про забезпечення позову у справі №520/16141/2020 - залишити без задоволення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Роз`яснити, що ухвала підлягає оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.