Справа № 344/8537/17
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8537/17
Провадження № 2-а/344/121/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді - Антоняка Т.М.,

секретарів: Максимів Н.С., Стефанець Г.Я.,

представника позивача Легіна В.Б.,

відповідача Гуменного О.І. ,

представників відповідача: Дороша І.В., Романишин К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного інспектора - провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороню земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та м.Івано-Франківська та м.Тисмениці управління контролю за використанням та охороню земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного інспектора - провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороню земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та м.Івано-Франківська та м.Тисмениці управління контролю за використанням та охороню земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича, вимогами якого просить: поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2017 року № 4.3-17/4, винесеною головним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель Гуменним Остапом Івановичем, якою на неї накладено штраф у розмірі 340 гри. за порушення вимог п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки копію постанови отримано нею та їй стало тільки 29.06.2017 року; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2017 року № 4.3-17/4, винесену головним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель Гуменним Остапом Івановичем, якою на неї накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення вимог п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вважає, що оскаржувана постанова була прийнята відповідачем без дотримання вимог чинного земельного законодавства України та підлягає скасуванню. Підставою для накладення штрафу в оскаржуваній постанові вказано протокол про адміністративне правопорушення від 19.05.2017 року № 4.3-16/4, складений інспектором Гуменним О.І., яким було встановлено порушення вимог п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол від 19.05.2017 року № 4.3-16/4 вказаним вимогам Закону не відповідає. Так, у протоколі не вказаний час вчинення правопорушення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Натомість, у місці протоколу, де слід вказувати назви законів, інших нормативно-правових актів та їх структурні одиниці, вимоги яких порушені, вказано ст. 53 КУпАП. Однак, згідно резолютивної частини оскаржуваної постанови від 02.06.2017 року,її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. З наведеного слідує, що оскаржувана постанова не відповідає змісту протоколу від 19.05.2017 року № 4.3-16/4, на підставі якого вона винесена. Вчинення захоплення земельної ділянки, тим більше самовільного, а також наявність у її діях будь-якої форми вини, спростовується наступним. Так, ще рішенням виконавчого комітету Микитинецької сільської ради № 62 від 23.05.2013 року їй було надано дозвіл на проведення благоустрою колишнього русла річки Млинівки по АДРЕСА_1 та огородження території, на якій проведено благоустрій, з метою наведення санітарного порядку. 30.03.2017 року виконавчий комітет Микитинецької сільської ради своїм рішенням № 269 дозволив їй встановити ротонду матері Божої з Ісусом на земельній ділянці, благоустрій якої вона здійснила, біля її господарства АДРЕСА_2 . Облаштоване місце каплички та прилеглу територію облагородити та озеленити. Такий самий дозвіл вона отримала і від сесії Микитинецької сільської ради відповідно до її рішення № 417-14/2017 від 15.06.2017 року. З огляду на вказані рішення, її дії не носять характеру ні захоплення земельної ділянки, ні самовільного захоплення земельної ділянки. Вказану земельну ділянку вона не використовує і не має наміру використовувати інакше, як згідно рішень органу місцевого самоврядування - Микитинецької сільської ради.

Від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надійшло заперечення на позов, у якому вказується на пропущені позивачем строки для оскарження даної постанови. Окрім того зазначено, що позивачка не прибула на розгляд справи, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду. Держаним інспектором при розгляді справи дотримано всіх вимог складення та заповнення процесуальних документів. Процесуальних та правових порушень при проведенні перевірки за дотриманням земельного законодавства позивачем, державними інспекторами не допущено, факт порушення земельного законодавства засвідчений відповідними процесуальними документами, складеними у встановленому законом порядку, а отже підстав щодо задоволення позовних вимог немає.

Згідно ухвали суду від 16 жовтня 2019 року до участі в розгляді справи залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні представник позивача Легін В.Б. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. В подальшому не прибув у судове засідання, подавши заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували щодо вимог позову. В подальшому не прибули у судове засідання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 05.05.2017 року державним інспектором - провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороню земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та м. Івано-Франківська та м.Тисмениці управління контролю за використанням та охороню земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменним О.І. проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , за результатом якої складено Акт № 4.3-1316, яким встановлено, що під час обстеження ділянки встановлено, що гр. ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку, що належить до земель комунальної власності площею 0,0378 га, для встановлення огорожі поруч із власним житловим будинком (а.с. 26-28).

Як слідує з Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 16.05.2017 року № 04.3-12/3, 23 травня 2013 року рішенням виконавчого комітету Микитинецької сільської ради за № 62 «Про дозвіл на проведення благоустрою колишнього русла р. Млинівки», надано дозвіл ОСОБА_2 на проведення благоустрою колишнього русла АДРЕСА_1 та огородження території, на якій проведено благоустрій, з метою наведення санітарного порядку. Фактично вказаним рішенням надано право на огородження та користування (володіння) земельною ділянкою комунальної форми власності. Під час здійснення заходів державного контролю встановлено, що Микитинецькою сільською радою прийнято рішення, яким надано право на огородження земельної ділянки комунальної форми власності всупереч порядку передбаченому чинним законодавством. План-схема земельної ділянки додається (а.с. 29-32).

19.05.2017 року інспектором Гуменним О.І. складено протокол про адміністративне правопорушення № 4.3-16/4, яким встановлено вчинення ОСОБА_2 порушення п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за самовільне зайняття земельної ділянки комунальної форми власності, шляхом встановлення огорожі, яка розташована в АДРЕСА_1 площею 0,0378 га, поруч з власним житловим будинком (а.с. 4-5).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2017 року № 4.3-17/4, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Представником відповідача долучено копії повідомлень позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с. 33-40).

Також, як слідує з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Микитинецької сільської ради № 62 від 23.05.2013 року позивачці надано дозвіл на проведення благоустрою колишнього русла АДРЕСА_1 та огородження території, на якій проведено благоустрій, з метою наведення санітарного порядку (а.с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Микитинецької сільської ради 30.03.2017 року № 269, ОСОБА_2 дозволено встановити ротонду матері Божої з Ісусом на земельній ділянці, благоустрій якої вона здійснила, біля її господарства АДРЕСА_2 . Облаштоване місце каплички та прилеглу територію облагородити та озеленити (а.с.8).

Згідно рішення Микитинецької сільської ради № 417-14/2017 від 15.06.2017 року позивачці надано аналогічний дозвіл (а.с. 9).

Також з постанови колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Микитинецька сільська рада, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0496 га по АДРЕСА_1 . Відповідач встановила огорожу за межами своєї ділянки та самовільно захопила земельну ділянку загального користування територіальної громади села на АДРЕСА_3. Листом Івано-Франківської ОДА від 03.02.2017 року підтверджується, що фактично огороджена площа ділянки на 0,0379 га більша, ніж по її правовстановлюючих документах. При цьому сільська рада не передавала їй у власність чи користування цю частину землі. Згідно рішення виконавчого комітету Микитинецької сільської ради від 23.05.2013 року ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення благоустрою колишнього русла річки Млинівки та огородження території. Разом з тим, вказане рішення не є підставою для передачі в користування чи власність спірної земельної ділянки. Вважає, що огорожа встановлена не з метою облагородження русла річки, а самовільного зайняття частини ділянки.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 . третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Микитинецька сільська рада Івано-Франківської міської ради про зобов"язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку загального користування територіальної громади с.Микитинці на АДРЕСА_3, площею 0,0379 га, шляхом знесення за власний рахунок огорожі та приведення земельної ділянки до придатного стану для використання відмовлено.

Відповідно до постанови колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року залишено без змін (а.с. 94-98).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України. А відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожен має право звернутись за захистом прав, які вважає порушеними, у судовому порядку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між тим, долучені позивачем докази: рішення Микитинецької сільської ради № 62 від 23.05.2013 року, № 269 від 30.03.2017 року та № 417-14/2017 від 15.06.2017 року, з яких вбачається, що позивачці надано дозвіл на проведення благоустрою колишнього русла річки Млинівки по АДРЕСА_1 та огородження території, на якій проведено благоустрій, з метою наведення санітарного порядку та надано дозвіл на встановлення ротонди Матері Божої з Ісусом на земельній ділянці, благоустрій якої вона здійснила, біля її господарства АДРЕСА_2 , а також постанова колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, якою залишено в силі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року, яким відмовлено у позові до ОСОБА_2 про зобов"язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку загального користування територіальної громади АДРЕСА_1 та Крушельницької, площею 0,0379 га, шляхом знесення за власний рахунок огорожі та приведення земельної ділянки до придатного стану для використання, вказують на те, що позивачка, займаючи земельну ділянку, діяла відповідно до рішення органу місцевого самоврядування у встановленому законом порядку.

Доказів тогою, що відповідні дії та/або рішення Микитинецької сільської ради були визнані протиправними у встановленому законом порядку, суду не надано.

Зважаючи, що законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, тому позов підлягає до задоволення.

Крім цього, підлягає поновленню строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

Керуючись статтями 53-1, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5, 9, 77, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2017 року № 4.3-17/4, винесеною головним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель Гуменнм Остапом Івановичем.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2017 року № 4.3-17/4, винесену головним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель Гуменнм Остапом Івановичем, якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення вимог п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.