Справа № 826/14519/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Губської Л.В. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника ПАТ "Дельта банк" про відшкодування 2000 грн 00 коп.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду від 18 листопада 2019 року та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, яким гарантується відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів. Скаржник зазначає, що відсутність в базі даних вкладників банку відомостей про рух коштів на рахунках позивача не дає підстав вважати, що договір вкладу не укладався, оскільки зазначені обставини свідчать про невиконання (неналежне виконання) банком своїх зобов`язань за договорами банківського вкладу, що призвело до порушення прав позивача як вкладника.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від інших учасників процесу до суду не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі № 357/3461/14-к, стягнуто з АТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 2000 грн 00 коп.

Зазначеним вироком встановлено, що 06 травня 2011 року ОСОБА_2 , склала та провела по автоматизованій банківській системі "Cash Desck" заздалегідь підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки № 16059728 від 06 травня 2011 року на ім`я вкладника банку ОСОБА_1 , які були внесені нею в АТ "ДЕЛЬТА БАНК" згідно договору № 002-28509-050211 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий у гривнях» від 05 лютого 2011 року. Після цього ОСОБА_2 , на підставі вказаної заяви на видачу готівки № 16059728 від 06 травня 2011 року отримала кошти депозитного вкладу ОСОБА_1 в сумі 1000 грн 00 коп.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до заступника начальника відділення Шевченко О.М. з наміром закрити попередній договір № 002-28509-050211 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у гривнях від 05 лютого 2011 року та заключити новий депозитний договір. ОСОБА_2 , дізнавшись про наміри останньої, з метою привласнення її коштів діючи повторно, умисно, вирішила виготовити підроблені банківські документи, а саме договір банківського вкладу про відкриття депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_1 та заяву на переказ готівки. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 склала та виготовила за допомогою оргтехніки банківської установи договір № 2630/40/236013 банківського вкладу від 06 червня 2011 року та заяву на переказ готівки № 523414 від 06 червня 2011 року, які ОСОБА_2 в подальшому підписала як представник банку та завірила банківською печаткою. ОСОБА_1 , не знаючи і не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_2 , внаслідок тієї посади, що вона займала, як одному з керівників Білоцерківського відділення АТ «ДЕЛЬТА БАНК», передала кошти в сумі 1000 грн 00 коп., які ОСОБА_2 привласнила та розпорядилася на власні потреби.

За змістом вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі № 357/3461/14-к суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню суми дійсних збитків, заподіяних злочином, у розмірі 2000 грн 00 коп. При цьому вважав, що всі договори які були укладені потерпілими з банком згідно ст.1059 ЦК України є нікчемними.

Зазначений вирок набрав законної сили 23 червня 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв`язку з цим Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ТОВ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

06 січня 2017 року позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" (далі - Уповноважена особа) із заявою про надання довідки про розмір отриманої гарантованої суми відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням рахунків та договорів і датою отримання коштів.

Відповідач надав ОСОБА_1 довідку №05-3347060 від 03 лютого 2017 року, в якій зазначено, що станом на початок процедури виведення АТ "Дельта банк" з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 відсутні кошти, що підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_1 вважаючи, що відсутні підстави для невключення до переліку вкладників, які мають право відшкодування коштів за вкладами, позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кошти на рахунку позивача відсутні, то і підстави для включення останньої до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок фонду також відсутні.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до п. 2 Розділу І Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14, загальна розрахункова сума - загальна сума вкладів та відсотків, зменшених на суму податку, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а у разі ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - на день початку ліквідації банку.

Отже, Фонд гарантування відшкодовує кошти за вкладом з розрахунку загальної суми коштів за вкладами, але не більше 200 000 грн., станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Натомість позивача Уповноваженою особою було повідомлено про те, що на рахунках, відкритих на її ім`я відсутні кошти, що підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 03 лютого 2017 року на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта банк" з ринку, а саме - 03 березня 2015 року, кошти на рахунку ОСОБА_1 , відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду.

Скаржник стверджує, що зобов`язання банку перед позивачем виникли на підставі судового рішення, прийнятого до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та введення в ньому тимчасової адміністрації, відкликання банківської ліцензії.

Статтею 36 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 цієї статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Колегія суддів зауважує, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною вказаним Законом, відповідати за зобов`язаннями.

Відкликання Національним банком України на момент набрання вироком законної сили банківської ліцензії ПАТ "Дельта Банк" та ініціювання процедури його ліквідації зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач зверталася до Уповноваженої особи з листом стосовно виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі № 357/3461/14-к.

Натомість, позивач вважає, що його права можуть бути поновлені саме шляхом зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника ПАТ "Дельта банк" про відшкодування 2000 грн 00 коп.

Разом з тим позивач не є вкладником, бо договір банківського вкладу є нікчемним, що встановлено вироком від 10 листопада 2014 року.

Натомість кошти у розмірі 2000 грн 00 коп. є сумою збитків, завданих злочином.

Однак колегія суддів зауважує, що спірні кошти стягнуто з банку на користь позивача вироком від 10 листопада 2014 року, тобто в даному випадку має місце виконання судового рішення на користь стягувача. Стягнення коштів на користь позивача, в будь-який інший спосіб, аніж це визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим.

Тобто початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду унеможливлює отримання спірних сум стягнутих рішенням суду на користь позивача в інший спосіб, аніж шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду із заявою про включення грошових вимог, що належить стягнути на користь позивача за рішенням суду до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Окрім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, гарантованого державою, є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодування за вкладами.

Спір стосовно формування переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та затвердження реєстру вкладників за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач звернувся із позовом до суду вважаючи протиправним невключення інформації щодо нього до переліку вкладників, яким гарантується відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів, а тому спір в цій справі належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.В. Губська

В.В. Файдюк