Справа № 440/5222/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5222/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

визнання протиправними та скасування відмов відповідача включити до загального трудового стажу позивача періодів здійснення ним підприємницької діяльності з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2011 року;

зобов`язати відповідача зарахувати до загального трудового стажу позивача періодів здійснення ним підприємницької діяльності з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2011 року;

здійснити перерахунок пенсії позивача з дати призначення з урахуванням наявності у ОСОБА_1 загального трудового стажу за періоди: з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час призначення пенсії відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 періоди здійснення нею підприємницької діяльності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

12 жовтня 2020 року відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що правові підстави для включення до страхового стажу позивача спірних періодів відсутні, оскільки ФОП ОСОБА_1 страхові внески упродовж цих періодів фактично не сплачувала.

У відповіді на відзив позивач наполягав на зарахуванні до його загального трудового стажу періодів здійснення ним підприємницької діяльності з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2011 року.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач з 2000 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 20 років 4 місяці 7 днів /а.с. 35/.

Не погоджуючись з тривалістю врахованого відповідачем під час призначення пенсії страхового стажу ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про зарахування до її страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності.

За результатами розгляду зазначеного звернення відповідач залишив останнє без задоволення.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Упродовж періоду з 21 лютого 1992 року по 08 липня 2014 року позивач у встановленому Законом порядку була зареєстрована фізичною особою-підприємцем /а.с. 71/.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2001 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування; з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2011 року перебувала на загальній системі оподаткування з умовою щомісячної сплати фіксованого податку, з 01 січня 2012 по 31 травня 2014 року перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку І групи /а.с. 13-14/.

У спірних періодах питання сплати страхових внесків регулювалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1778-ХІІ зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09 липня 2003 року із змінами та доповненнями (далі - Закон № 1058), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі, також - Порядок № 22-1), а також іншими законами та підзаконними нормативно-правовими актами у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом "б" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 56 зазначеного Закону визначено, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Зі змісту наведених правових положень випливає, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи у підприємствах та організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом частини першої статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, страховий стаж - це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За змістом пункту 4 частини першої статті 4 зазначеного нормативно-правового акта платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відтак, обчислення страхового стажу позивача за період його роботи з 21 лютого 1992 по 01 січня 2004 року здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01 січня 2004 року згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом із цим, визначальною умовою виникнення права на призначення пенсії як до 01 січня 2004 року, так і після, є сплата особа страхових внесків до Пенсійного фонду, а з 01 січня 2011 року - єдиного внеску.

Згідно зі статтею 21 Закону № 1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавств.

Статтею 22 Закону № 1058 передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом.

Відповідно до Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління ПФУ № 7-6 від 10 червня 2004 року, Порядку подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 05 листопада 2009 року № 26-1, Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ № 22-2 від 08 жовтня 2010 року, Порядку подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ № 25-2 від 03 грудня 2013 року, було встановлено обов`язковий порядок, строки та підстави формування та подання звітності на застрахованих осіб, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Довідкою ГУПФУ в Полтавській області № 1600-0504-8/40118 від 12 серпня 2020 року про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 21 лютого 1992 року по 31 грудня 2011 року підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 упродовж зазначеного періоду звітів не подавала, страхових внесків не сплачувала /а.с. 20/.

Зазначені відомості також зберігаються в системі персоніфікованого обліку органа Пенсійного фонду.

Відтак, вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності, який не супроводжувався сплатою внесків, є безпідставними.

Посилання позивача на довідку Кременчуцької ОДПІ № 6661 від 25 червня 2014 року про відсутність у ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску відхиляються судом, оскільки обов`язок з адміністрування ЄСВ на органи Міндоходів покладено з 01 жовтня 2013 року, а тому остання не може бути доказом сплати позивачем страхових внесків (ЄСВ) упродовж періодів здійснення ним підприємницької діяльності.

Отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова