Справа № 805/1166/16-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами

18 листопада 2020 р. Справа №805/1166/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Давиденко Т.В.,

суддів Михайлик А.С., Арестової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1

про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2016

року

в адміністративній справі № 805/1166/16-а за виключними обставинами

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Донецької

області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2016 року в адміністративній справі № 805/1166/16-а за виключними обставинами.

Доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами обґрунтовує тим, що визнаний рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 неконституційним підпункт 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року, яким виключена стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року, яка передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Вважає, що стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" підлягає застосуванню, тому за результатами перегляду слід скасувати судове рішення та задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про розгляд справи за участю представників не надали.

Згідно ч. 2 ст. 368 Кодексу адміністративного судочинства України перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.06.2018 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 року залишені без змін.

При первинному розгляді справи судами зроблений висновок, що станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена підпунктом 1 пунктом 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" від 27 березня 2014 року, та інші законодавчі акти такої виплати не передбачали.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року визнані неконституційними.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник зазначив визнання Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року, яке було застосовано судом при вирішенні справи, неконституційним.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 прямо передбачено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, тому положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року, яким було виключено статтю стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року, втратило чинність з 15 квітня 2020 року.

Вказані обставини не спростовують висновку суду про те, що станом на день подання позивачем заяви про відставку (27 березня 2015 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, постанові від 25 липня 2019 року у справі № 804/3790/17, постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 805/550/16-а.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2016 року у справі № 805/1166/16-а за виключними обставинами.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2016 року в адміністративній справі № 805/1166/16-а за виключними обставинами - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В. Давиденко

Судді А.С. Михайлик

Л.В. Арестова