Справа № 380/7082/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7082/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/7082/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області, в якому просив:

- зобов`язати відповідачів здійснити доплату грошової допомоги в розмірі - 148050 гривень. Згідно встановленої позивачу іншої - 2 групи інвалідності, яка настала після проходження служби внаслідок виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Тобто, тридцяти місячне грошове забезпечення за останньою посадою яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності з вирахуванням частково оплаченого 29.04.2020 року - грошове забезпечення;

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти за відшкодування моральної шкоди в розмірі - 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007р. ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу за третю групу інвалідності, що настала внаслідок отриманої травми у період проходження служби Розмір грошової допомоги відповідав півторарічному грошовому забезпеченню і жодних претензій відносно даної виплати ніколи не виникало.

03.02.2012 року під час повторного медичного огляду МСЕК ОСОБА_1 йому підтверджено третю групу, але встановлено іншу інвалідність. А саме, змінено причинний зв`язок захворювання, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тобто остаточно доведено зміну причинного зв`язку інвалідності, не за наслідками проходження служби, а за наслідками виконання службових обов`язків при безпосередній участі в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Тепер позивач отримав право на перерахунок і доплату грошової допомоги до розміру повного трьохрічного грошового забезпечення згідно ПКМУ №707. 16.05.2012 року позивач з відповідною заявою звернувся до ГУ МВСУ у Львівській області. Однак відповідачі, ігноруючи законодавство, право позивача на доплату одноразової грошової допомоги не визнали, із-за чого почався довготривалий судовий спір. Уникаючи виплати на протязі шести років, Відповідачі своїми незаконними діями суттєво підірвали здоров`я позивача. І вже 18.01.2018 року, після онкологічного захворювання, при проходженні огляду обласною МСЕК йому встановлено другу групу інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тобто повторно визнано, що інвалідність отримана під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Відповідно вищезгаданої ПКМУ №707 Позивач тепер отримав право на грошову допомогу в розмірі повного чотирьох річного грошового забезпечення при фактично здійсненій лише півтора річній виплаті від 25.02.2011 року. В даному випадку утворилася заборгованість перед особою з інвалідністю у тридцять місяців, це два з половиною роки грошового забезпечення, яку МВСУ виплачувати не мало наміру.

Однак 04.02.2020 року відбулося засідання Верховного Суду України у справі №1340/4937/18 адміністративне провадження №К/9901/10241/19. Своєю Постановою ВСУ зобов`язав: -МВСУ в десятиденний строк прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги; - стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань МВСУ, дві тисячі гривень на відшкодування моральної шкоди.

29.04.2020 року згідно з платіжним дорученням №55 позивачу проведено доплату одноразової грошової допомоги в розмірі 40 950 гривень. А листом від 02.06.2020 р. ДФОП МВС України Бартіша О.А. позивача проінформовано що згідно затвердженого висновку від 13.04.2020р. йому вже здійснена і завершена чотирьох річна виплата у розмірі 40950 грн.

Позивач вважає, що доплата здійснена умисно, завідомо невірно, вона неповна, незаконна і розрахована за розміром грошового забезпечення чинним на період 2011 - 2016 рр. це - 1365 гривень. За даним розміром грошового забезпечення була здійснена перша виплата 25.02.2011 року на день отримання інвалідності, а також могла бути нарахована друга виплата трьох річного грошового забезпечення за зверненням позивача 16.05.2012 р. включно до 2016 року. Відповідно порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707. Розмір грошової допомоги визначається відповідно до забезпечення за останньою посадою яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) установлення інвалідності. Отже 18.01.2018 року - це день встановлення МСЕК іншої інвалідності позивачу, що настала від захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків при безпосередній участі в охороні громадського порядку та боротьби із злочинністю. Розмір грошового забезпечення позивача чинний на день виплати 29.04.2020р. встановлено з січня 2016 р. - це 6 300 гривень. І розмір доплати одноразової допомоги має становити 189 000 гривень.

Отже на сьогоднішній день заборгованість відповідачів перед позивачем щодо доплати одноразової грошової допомоги з вирахуванням виплачених коштів становить 148050 гривень.

Крім цього, позивачу тривалий період завдається стрес і моральна шкода з боку відповідачів. На думку позивача, відповідачі мають виплатити матеріальну компенсацію.

Відповідач -2 ГУМВС України у Львівській області проти позову заперечив з підстав, що 18.01.2018 року під час проходження позивачем огляду обласною МСЕК № 1 йому встановлено другу групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і змінено ступінь втрати працездатності.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії МВС України, ГУМВС України у Львівській області протиправними та зобов`язати відповідачів здійснити доплату грошової допомоги в розмірі 189 000,00 грн. відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 (далі - Постанова № 707), згідно з встановленою позивачу 11 групою інвалідності, яка настала після проходження служби внаслідок виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, тобто чотирирічного грошового забезпечення за вирахуванням раніше оплаченого 25.02.2011 - півторарічного періоду грошового забезпечення та стягнути з відповідачів на користь позивача кошти за відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2020 зобов`язано ГУМВС України у Львівській області подати у семиденний строк до МВС України висновок щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою № 707, а також зобов`язано МВС України в десятиденний строк прийняти рішення про призначення позивачу виплати одноразової грошової допомоги та направити його органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для проведення виплати у строк не пізніше двох місяців, відповідно до Постанови № 707.

Відповідно до п. 3 Постанови №707 розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

Згідно довідки про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги від 17.05.2011 №16/4606, виданої ЛМУ ГУМВС України у Львівській області після звільнення позивача з органів внутрішніх справ, грошове забезпечення ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги (відповідно до п. З Постанови №707) складає:

- посадовий оклад - 925,00 грн.;

- оклад за спеціальним званням - 125,00 грн.;

- відсоткова надбавка за вислугу років 30 %- 315,00 грн.

Усього: 1 365,00 грн.

Після звільнення ОСОБА_1 (31.12.2010) розмір його грошового забезпечення не змінився і змінитися не міг, враховуючи, що позивач припинив службові (трудові) відносини з ГУМВС України у Львівській області. З чим, зрештою, погоджується і сам позивач, посилаючись на довідку про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги від 17.05.2011 №16/4606 у своїй заяві від 05.03.2020 про виплату одноразової грошової допомоги.

Отримавши вищевказану заяву з доданими документами, на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2020, ГУМВС України у Львівській області направило до МВС України Висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Постановою Верховного Суду від 04.02.2020 по справі 1340/4937/18 від 11.03.2020 року.

Призначена одноразова грошова допомога складає 65 520,00 грн. (1 365 * 12 місяців * 4 роки = 65 520).

Раніше виплачена сума (страхові виплати, одноразової допомоги) 24 570,00 грн.

Сума одноразової грошової допомоги До виплати - 40 950,00 (65 520 - 24 570=40 950).

Беручи до уваги вищенаведене, на виконання вищевказаного судового рішення, МВС України прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №707 та затверджено відповідний висновок (додаток). Відповідно до листа МВС України №13092/15-2020від 23.04.2020 ГУМВС України у Львівській області виділено кошти в сумі 40 950 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Згідно платіжного доручення від 28.04.2020 №55 вищевказані кошти перераховано позивачу.

Посилання позивача на довідку № 91-01952 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу внутрішніх справ (міліції) від 21.03.2018 не повинна братися судом до уваги як підстава для обчислення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі встановлення інвалідності, оскільки видавалася виключно з метою здійснення перерахунку пенсії позивача. Тобто відповідно до ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 №988, постанови КМУ від21.02.2018 №103 ГУМВС України у Львівській області лише прирівняло посаду помічника начальника чергової частини - оперативного чергового чергової частити, яку перед звільненням обіймав позивач, до посади поліцейського - старшого інспектора для можливості здійснення в майбутньому перерахунку пенсії позивачу.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, відповідач зазначає, що важливою умовою для осіб, які звертаються до суду для відшкодування моральної шкоди, є наявність доказів. Це факти, що підтверджують страждання фізичної особи, про які йдеться у вищезазначеній статті 23 ЦК України. Відтак, доказами заподіяння позивачці моральної шкоди мають слугувати висновки психолога - психіатричної експертизи. Слід зазначити, що жодної експертизи на підтвердження отримання позивачці фізичних чи душевних страждань не проводилося.

Отже, суд під час розгляду справи визначає, яка саме моральна шкода була завдана особі, та чи взагалі можна обставини, на які посилається позивач, вважати моральною шкодою.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів Державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України.

Як вбачається з Законів України, якими затверджується Державний бюджет України на відповідний рік, безпосередньо Державній казначейській службі України щорічно виділяються цільові кошти на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Таким чином, у випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, то належним відповідачем у вказаній справі має бути Державна казначейська служба України, а стягнення коштів в судовому порядку повинно здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 07.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні обставини:

Копією Виписки з акта огляду МСЕК № 257552 від 18.01.2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, ступінь втрати працездатності 65 %, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

05.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» від 12.05.2007 року № 707.

Листом від 07.05.2018 року за вих. № Б-8/31/17-2018 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повернуло ОСОБА_1 подану заяву та додані до неї матеріали, оскільки підстав для виплати одноразової грошової допомоги не достатньо (захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Постановою Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі №1340/4937/18 Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року змінити у частині обрання способу захисту прав позивача; зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області подати у семиденний строк до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в десятиденний строк прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги та направити його органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для проведення виплати у строк не пізніше двох місяців, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707; скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та прийняти у цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог - стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України 2000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди; у решті судові рішення залишено без змін.

МВС України прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №707 та затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Постановою Верховного Суду від 04.02.2020 по справі 1340/4937/18 від 11.03.2020 року.

Відповідно до листа МВС України №13092/15-2020від 23.04.2020 ГУМВС України у Львівській області виділено кошти в сумі 40 950 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Згідно платіжного доручення від 28.04.2020 №55 вищевказані кошти перераховано ОСОБА_1 .

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на думку позивача відповідачами неправомірно, неповно та незаконно проведено виплату одноразової грошової допомоги за розміром грошового забезпечення чинним на період 2011-2016 роки.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною шостою статті 23 Закон України «Про міліцію» №565-ХІІ (в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З 07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію» №565-ХІІ у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, передбачені в Законі №565-ХІІ гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ.

На виконання статті 23 Закону №565-ХІІ Кабінет Міністрів України 12.05.2007 прийняв постанову, якою затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №707).

Відповідно до підпункту 2) пункту 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: - п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; - чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; - трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; - у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності (пункт 3 Порядку №707).

Згідно з пунктами 5,6 Порядку №707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Для виплати грошової допомоги обов`язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» про проведену або не проведену раніше виплату.

Пункт 7 Порядку №707 передбачає, що орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Працівник міліції, податкової міліції, у разі його загибелі (смерті) члени його сім`ї, а в разі їх відсутності - його батьки та утриманці можуть пред`явити МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Суд враховує, що пункт 7 Порядку №707 зобов`язує орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, у семиденний строк з дня реєстрації документів подати до МВС України висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті); саме МВС України, отримавши згадані висновок та пакет документів, у десятиденний строк приймає рішення: - про призначення виплати і надсилає його разом із документами органу внутрішніх справ, для проведення виплати; - про відмову в призначенні виплати та надсилає його разом із документами органу внутрішніх справ для інформування заявника.

На виконання постанови Верховного Суду від 04.02.2020 року № 1340/4937/18, відповідач - 2 ГУМВС України у Львівській області направило до МВС України Висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Постановою Верховного Суду від 04.02.2020 по справі 1340/4937/18 від 11.03.2020 року.

Відповідно на виконання вищевказаної постанови Верховного Суду, відповідач -1 МВС України прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №707 та затверджено відповідний висновок. Відповідно до листа МВС України №13092/15-2020від 23.04.2020 ГУМВС України у Львівській області виділено кошти в сумі 40 950 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Відповідно до листа МВС України №13092/15-2020від 23.04.2020 ГУМВС України у Львівській області виділено кошти в сумі 40 950 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Згідно платіжного доручення від 28.04.2020 №55 вищевказані кошти перераховано ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідачами виконано постанову Верховного Суду від 04.02.2020 року № 1340/4937/18 та прийнято МВС України рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Позивач вважає що доплата здійснена умисно, завідомо невірно, вона неповна, незаконна і розрахована за розміром грошового забезпечення чинним на період 2011 - 2016 рр. та просить суд здійснити доплату грошової допомоги в розмірі 148050 грн., однак суду не надано жодних доказів визнання протиправним та скасування рішення МВС України про призначення йому одноразової грошової допомоги, відтак позивач помилився в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України.

Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз`яснено в п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У той же час, позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. є похідною вимогою від основної в задоволенні якої відмовлено, отже суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 12/45), Головного управління МВС у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Григоренка, 3) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 16.11.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.