Справа № 280/4749/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 листопада 2020 року Справа № 280/4749/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача Водяницького О.О., Барсукової І.Г.,

представника відповідача Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства Запорізькій державний авіаційний ремонтний завод МІГРЕМОНТ (69013, м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд. 124, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Запорізькій державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 1), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 13.06.2019 року №, №, прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року позовну заяву у справі №280/4749/19 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем недоліки позовної заяви усунені у визначений судом строк.

Ухвалою суду від 16.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.11.2019.

Ухвалою суду від 11.11.2019 продовжено строк підготовчого проваження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 23.12.2019.

Ухвалою суду від 23.12.2019 зупинено провадження в адміністративній справі №280/4749/19 до 11 березня 2020 року, для надання сторонам часу необхідного сторонам для примирення.

Ухвалою суду від 11.03.2020 відкладено підготовче засідання у зв`язку із запровадженим на усій території України карантину на 20.05.2020.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкладено підготовче засідання у зв`язку із запровадженим на усій території України карантину на 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 відкладено підготовче засідання у зв`язку із запровадженим на усій території України карантину на 05.10.2020.

Ухвалою суду від 05.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.11.2020.

10.11.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, і, відповідно, про відсутність права на формування податкового кредиту та заявлення позивачем суми ПДВ до бюджетного відшкодування за операціями, здійсненими з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини». Також представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу були надані всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, а також додаткові документи, що підтверджують ввезення товарів на територію підприємства, проходження вхідного контролю та подальший рух товару в процесі виробництва, проте вказані документи не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень. Позивач вважає, що ним правомірно сформовано показники податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини».

Представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що перевіркою не підтверджено здійснення товарних операцій за ланцюгом попередніх поставок та встановлено надходження товарів з джерела невідомого походження. Відповідач вважає, що документи по господарським операціям з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» не мають юридичної сили первинних документів. Так, представник відповідача вказує на те, що в ході проведення перевірки встановлено, що контрагенти позивача не мали змоги виконати умови господарської операції через відсутність трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів, тощо. За таких обставин, оскільки вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами документально не підтверджено, то надані первинні документи не можуть бути підставою для формування податкової звідності.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що в період з 22.04.2019 по 08.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, що на цей час реорганізовано в Головне управління ДПС у Запорізькій області, проведено позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Запорізький авіаційний ремонтний завод «МіГремонт» з питання достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2019 року, про що складено Акт № 280/08-01-12-02/7917635 від 15.05.2019 (далі по тексту акт № 280, акт перевірки).

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПКУ) в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку згідно декларації з ПДВ за лютий 2019 р. (р. 20.2.1) на суму 139 795 грн; від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації з ПДВ за лютий 2019 р.) на суму 13 906 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, позивач надав свої заперечення від 31.05.2019 № 06/1580. У відповіді на заперечення від 10.06.2019 № 32567/10/08-01-12-02-07 контролюючий орган залишив заперечення позивача без задоволення, а висновки акту перевірки - без змін.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 13.06.2019 р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 139 795 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 69 897,50 грн.;

- № від 13.06.2019 р., яким зменшено розмір від`ємного значення ПДВ у сумі 13 906 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (скарга вих. № 06/1824 від 27.06.2019 р).

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 23.08.2019 № 40983/6/99-99-11-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки № 280, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість висновків контролюючого органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України, визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Дослідивши господарські операції позивача, оподаткування яких становить предмет спору у справі, судом з`ясовано наступне.

За змістом договорів, укладених ДП «ЗДАРЗ «МіГремонт» з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини», позивач є покупцем товарів.

Господарські операції з контрагентами були проведені позивачем в межах цивільного, господарського та податкового законодавства. При виконанні договірних зобов`язань сторонами були виконані всі необхідні умови, перераховані кошти, оформлені первинні документи, переданий товар. Зміст договірних відносин та документи, що підтверджують їх виконання, досліджувалися відповідачем під час документальної перевірки та відображені в акті № 280 та додатку № 5 до акту перевірки.

Надані позивачем первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон № 996) та не суперечать вимогам ПКУ.

Будь-яких доказів, що первинні документи і податкова звітність ДП «ЗДАРЗ «Мігремонт» є дефектними або підробними, містять недостовірну інформацію, відповідачем не наведено.

В обґрунтування реальності господарських операцій позивач надав до суду: видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, інформація в яких збігається з інформацією, встановленою відповідачем під час перевірки.

Судом також досліджено надані позивачем податкові накладні, що підтверджують задекларовану суму податкового кредиту. Зазначені податкові накладні оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та зареєстровані відповідно до вимог законодавства України. Відповідачем не висловлено зауважень щодо форми та змісту даних податкових накладних.

Крім того, судом досліджені документи стосовно перевезення товарів, одержаних від вищевказаних контрагентів. Зокрема, на підтвердження ввезення на територію ДП «ЗДАРЗ «МіГремонт» товарів, придбаних у ТОВ «Укравіазапчастини», позивачем надано витяг з Журналу реєстрації переміщень товарно-матеріальних цінностей та транспорту на територію об`єкта, що охороняється, через КПП №1 по пропуску транспорту за період з 01.02.2019 по 23.05.2019, з копіями заявки та перепустки № 71 від 05.02.2019 р. на автомобіль КІА CEED НОМЕР_1 . На підтвердження ввезення на територію підприємства товарів, придбаних у ТОВ «Нікотехснаб», позивачем надано витяг з Журналу реєстрації переміщень товарно-матеріальних цінностей та транспорту на територію об`єкта, що охороняється, через КПП №1 по пропуску транспорту за період з 24.10.2018 по 31.01.2019, з копіями заявки та перепустки № 11 від 09.01.2019 р. на автомобіль Газель НОМЕР_2 . На підтвердження ввезення на територію позивача товарів, придбаних у ТОВ «Промелектроніка», позивачем надано витяг з Журналу реєстрації переміщень товарно-матеріальних цінностей та транспорту на територію об`єкта, що охороняється, через КПП №1 по пропуску транспорту за період з 01.02.2019 по 23.05.2019.

Товар належним чином оприбуткований у бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується змістом акту перевірки. Порушень при здійсненні позивачем обліку операцій з контрагентами ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» під час перевірки не встановлено.

Використання придбаних у контрагентів товарів у подальшій господарській діяльності позивача підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, зокрема, картками обліку матеріальних засобів.

На підтвердження оплати придбаного товару позивачем надано платіжні документи, наявність і зміст яких встановлені і перевірені також і під час перевірки. Жодних зауважень щодо здійснення вказаних платежів, їх оформлення відповідач не висловлював.

Отже, з наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що в результаті здійснення господарських операцій з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» відбулись зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зауважень щодо належного оформлення первинної документації з придбання товарів в акті перевірки не наведено.

Таким чином, документи, надані до перевірки, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону № 996, ст. 44 ПКУ спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Посилання відповідача на відсутність ТТН при взаємовідносинах з ТОВ «Промелектроніка» судом не приймається, оскільки при перевезенні товару власним автотранспортом у межах власної господарської діяльності оформлення товарно-транспортної накладної не є обов`язковим.

На балансі ДП «ЗДАРЗ «Мігремонт» знаходиться 56 одиниць транспорту, з яких 36 одиниць неспеціалізованого призначення.

Зважаючи, що підприємство відноситься до оборонно-промислового комплексу і є об`єктом оборонного значення, доступ на територію ДП «ЗДАРЗ «Мігремонт» обмежений і здійснюється у спеціальному режимі. Дана обставина зумовлює доцільність використання власного автотранспорту для проходження контролю через КПП-1.

Щодо зауважень стосовно оформлення подорожніх листів та неприйняття цих документів в якості підтверджуючих, то на сьогодні відсутній чинний нормативно-правовий акт, який би встановлював їх форму. Наказ Держкомстату України від 17.02.98 р. № 74 «Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування» втратив чинність ще в 2013 році на підставі Наказу Державної служби статистики № 95 від 19.03.2013 р.

Після скасування подорожніх листів (як для легкових, так і вантажних автомобілів) у бухгалтерському та податковому обліку платник податків має право використовувати власно розроблений первинний документ.

Крім того, між ДП «ЗДАРЗ «Мігремонт» та ТОВ «Штемп» укладено договір № 4041/6/2015 від 14.12.2009, відповідно до якого ТОВ «Штемп» прийняло на себе охорону об`єктів, перерахованих у дислокації. Ввезення товару на підприємство здійснюється за умови його проходження контролю ТОВ «Штемп», про що робиться відмітка у Книзі обліку ввезення (внесення) ТМЦ через КПП-1, яка ведеться охоронною організацією. В даній книзі зазначається дата ввезення, час, назва та номер документу, на підставі якого здійснюється ввезення товару, найменування ТМЦ, підписи осіб, відповідальних за перевезення товару (водій, експедитор) та підпис особи, що здійснювала перевірку.

Щодо доводів контролюючого органу про відсутність у контрагентів виробничих потужностей, необхідних для виконання умов господарських операцій, суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не ґрунтуються на обставинах дослідження господарських операцій.

Суд зазначає, що фактично господарські операції з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» зводились до купівлі-продажу/перепродажу продукції, що не потребує наявності великої кількості працівників, складських приміщень, спеціальної техніки та ліцензій, тощо.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позов на недоліки у первинних документах, наданих до перевірки, оскільки такі документи у повному обсязі надавали змогу контролюючому органу встановити зміст господарської операції та перевірити обсяг понесених витрат у зв`язку із її проведенням.

Також суд відхиляє посилання контролюючого органу про не підтвердження постачання товару по ланцюгу постачання, оскільки для позивача визначальним є саме факт отримання товару від ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» та понесення витрат за такою операцією, а у разі допущення порушень податкового законодавства постачальниками контрагентів, то відповідальність повинна застосовуватись саме до таких платників податків, а не до позивача, який є сумлінною стороною господарської операції.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Нікотехснаб», ТОВ «УкрАвіаЗапчастини» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Судом також досліджено розрахунок штрафних санкцій (штрафу) з податку на додану вартість по актом перевірки № 280. Відповідачем застосовано ставку, передбачену п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у розмірі 50% від зменшеної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Як зазначено у п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу повторного (протягом 1095 днів) вчинення ДП «ЗДАРЗ «МіГремонт» дій, передбачених п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України стосовно сплати податку на додану вартість. Отже, застосування відповідачем штрафу у розмірі 50% від зменшеної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (для податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2019) є неправомірним.

Суд зазначає, що у пункті 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейський Суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства Запорізькій державний авіаційний ремонтний завод МІГРЕМОНТ (69013, м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд. 124, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.06.2019 року №, №.

Стягнути на користь Державного підприємства Запорізькій державний авіаційний ремонтний завод МІГРЕМОНТ судовий збір в розмірі 3353,98 грн. (три тисячі триста п`ятдесят три гривні дев`яносто вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 18 листопада 2020 року.

Суддя М.С. Лазаренко