Справа № 200/9611/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. Справа№200/9611/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6)

про визнання протиправним та скасування рішення від 25 серпня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 23 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку із зарахуванням до пільгового стажу відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року, з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві Шахта 2 «Новогродівка» Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація», з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві Шахта 2 «Новогродівка» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт», з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1/3 «Новогродівка».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі № 200/9611/20-а. Одночасно суд задовольнивши клопотання позивача призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), зобов`язав відповідача надати суду належним чином засвідчений витяг з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин, зокрема, заяву позивача від 23 серпня 2020 року.

Ухвалою від 6 листопада 2020 року суд задовольнивши частково клопотання відповідача продовжив Селидовському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області строк до 18 листопада 2020 року для надання відзиву на позовну заву позивача та витребуваних судом документів.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у зарахуванні йому до пільгового стажу періоду його роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» з тих підстав, що в цей період підприємство увійшло до складу Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктурізації» та з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на зазначеному підприємстві виконавча дирекція з ліквідації шахт, а також про не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1/3 «Новогродівська» з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року з підставі не сплати підприємством страхових внесків є протиправним та підлягає скасуванню. Рахує, що для призначення пенсії надавав всі документи, які вимагав відповідач. Крім того, позивач зауважив, що його загальний та спеціальний стаж підтверджується записами трудової книжки, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом на підтвердження трудового стажу, індивідуальними відомостями про застраховану особу, а також додатковими довідками, що були надані позивачем одночасно із заявою про призначення пенсії, а також зазначає, що несплата підприємством страхових внесків від нього не залежить та не повинно впливати на рішення про призначення йому пенсії.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, витребуваних судом доказів не надав та не повідомив про причини не подання доказів, крім того не скористався продовженим судом до 18 листопада 2020 року строком для подання відзиву, тому відповідно до положень статей 159, 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами справи та в межах заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 19 березня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом зі змісту позовної заяви та наданих позивачем документів встановлено, що останній звернувся за допомогою Веб-порталу Пенсійного фонду України до відповідача із заявою від 23 серпня 2020 року про призначення пенсії за згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058 - VI.

Розглянувши заяву позивача від 23 серпня 2020 року та додані до неї документи, що надійшли на розгляд відповідача через Веб-портал Пенсійного фонду України, про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач прийняв рішення від 25 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте, поряд з іншим, у зв`язку тим, що в період роботи позивача з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року підприємство увійшло до складу Селидовської ліквідації шахт « Вуглереструктуризація», з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві шахта № 2 «Новогродівська» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт», яке видобутком вугілля не займалось. В рішенні зазначено, що вищезазначені періоди були зараховані до Списку № 1, який дає право на призначення пенсії п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу позивача, згідно оскаржуваного рішення, також не зараховано період його роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська» з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України, а з 1 серпня 2020 року по 10 серпня 2020 року з тих підстав, що відсутня сума нарахованої заробітної плати.

У вищевказаному рішенні, поряд з іншими, не зараховано період навчання позивача з 1 вересня 1990 року по 26 червня 1993 року з підстав відсутності в трудові книжці позивача запису про дату видачі диплому та відсутності уточнюючого документу. Проте дана обставина позивачем не оспорюється та не є предметом розгляду даної справи.

Згідно зазначеного вище рішення страховий стаж позивача склав 24 роки 7 місяців 5 днів, у тому числі на підземних роботах - ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 - 17 років 7 місяців 25 днів, згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 1 робота, яка не дає право на пенсію п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» склала 5 років 6 місяців 25 днів.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 7 липня 1993 року позивач, зокрема, 24 жовтня 1994 року прийнятий на посаду учня підземного гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці на Шахту № 2 «Новогродівська» Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля;

з 1 листопада 1994 року по 14 грудня 1994 року проходив навчання за професією підземного гірника по ремонту гірничих виробок на цьому ж підприємстві;

з 24 грудня 1994 року по 15 лютого 1995 року проходив практику за професією на цьому ж підприємстві;

з 15 лютого 1995 позивача переведено на посаду підземного гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці на цьому ж підприємстві;

з 1 червня 2001 року позивача переведено на посаду підземного гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці «Вентиляції та техніки безпеки»;

з 1 травня 2004 року позивача переведено на посаду підземного гірника по ремонту гірничих виробок третього розряду на дільниці «Вентиляції та охорони праці»;

20 жовтня 2010 року позивача звільнено з посади у зв`язку із скороченням чисельності штатів;

з 10 січня 2011 року позивача прийнято на посаду машиніста підземних устаткувань третього розряду з повним робочим днем в шахті на ДП «Селидіввугілля» ВО «Шахта 1-3 «Новогродівська».

Також згідно записів у трудовій книжці позивача судом встановлено, що позивач по дату звернення до суду із даним позовом продовжує працювати на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська».

Як вбачається із довідок від 19 грудня 2019 року № 26/517, що видана ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», позивач: у період з 1 червня 2001 року по 1 лютого 2005 року працював на зазначеному підприємстві та виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на різних дільницях (Список № 1 розділу 1 підрозділу 1.1а Постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36); у період з 1 лютого 2005 року по 15 січня 2007 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на дільниці (атестація по Спискам №№ 1,2 на підприємстві з 1 лютого 2005 року по 15 січня 2007 року не проводилась); у період з 25 січня 2007 року по 1 березня 2008 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на дільниці (Список № 1 розділ 1 підрозділ 1.1а Постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36).

Випискою від 19 грудня 2017 року № 26/517 з наказу про атестацію робочих місць по ш. № 2 «Новогродівська» підтверджено що за результатами атестації робочих місць на підставі наказів №№ 207, 102 та 35, посада гірника по ремонту гірничих виробок дає право на пільгове забезпечення по Списку № 1, розділу 1, підрозділу 1.

На підставі наказу № 35 від 15 січня 2007 року «Про проведення атестації робочих місць на «Шахті № 2 «Новогродівська» затверджено, крім інших, Список № 1 професій та посад на підземних роботах и роботах зі шкідливими умовами труду, до якого, поряд з іншими увійшла посада - гірничого робітника по ремонту гірничих виробок (Розділ І підрозділ «а» пункт 1.)

На підставі наказу № 102 від 1 лютого 2000 року «Про проведення атестації робочих місць на шахті ДПАТ «Шахта № 2 «Новогродівська» ВП «Селидіввугілля» затверджено, крім інших, Список № 1 професій та посад на підземних роботах и роботах зі шкідливими умовами труду, до якого, поряд з іншими увійшла посада - гірничого робітника по ремонту гірничих виробок (Розділ І підрозділ «а» пункт 5).

Із довідки «Про реорганізацію шахти № 2 «Новогродівська» № 26/517 від 19 грудня 2017 року вбачається, що, поряд з іншим, з 1 червня 2001 року шахта № 2 «Новогродівська» увійшла до складу Селидівської дирекції з ліквідації шах ДК «Вуглерестуктуризація» (наказ № 85 від 5 липня 2001 року);

згідно наказу Мінпаливоенерго України № 280 від 5 червня 2003 року № 778 від 23 грудня 2003 року шляхом виділення з ДК «Укрвуглереструктуризація» створено ДП «Обласна дирекція з ліквідації шахт;

1 квітня 2007 року СДЛШ реорганізована в Селидівське управління з ліквідації шахт Наказ № 10 від 15 січня 2007 року ДП «Донвуглереструктуризація» (наказ № 10 від 29 лютого 2008 року);

1 березня 2008 року Селидівське управлння з ліквідації шахт реорганізовано в Донецьку виконавчу дирекцію з ліквідації шахт ДП «Укрвуглеторфреструктуризація» (наказ № 10 від 29 лютого 2008 року;

1 липня 2010 року на підставі наказу МВП України № 99 від 2 квітня 2014 року «Про призупинення діяльності ДП «Укрвуглеторфреструктуризація» (наказ ДП «Донвуглереструктуризація» № 2 від 14 квітня 2010 року «Про зміну структури управління» і № 15 від 30 червня 2010 року «Про передачу об`єктів ліквідації на баланс відокремлених підприємств») ДІДЛШ включно до складу ДП «Донвуглереструктуризація»;

14 грудня 2011 року архів шахти № 2 «Новогродівська» переданий на постійне зберігання ВП «шахта 1/3 Новогродівська» (наказ № 422 від 3 червня 2006 року Мінвуглепрома України, наказ № 308 від 16 листопада 2011 року ДП «Селидіввугілля».

Із індивідуальних відомостей про застраховану особу відносно позивача вбачається, що, зокрема, за період з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року страхові внески ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» не сплачувались.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зокрема ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, що передбачені списком, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 або 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. При цьому, суд враховує, що для призначення пенсії позивачем були надані довідки на підтвердження пільгового стажу та накази про атестацію робочих місць, що видані за формою згідно вимог чинного законодавства.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Судом встановлено, що відповідачем не було вжито заходів для отримання додаткових відомостей щодо оскаржуваних періодів роботи позивача.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи про періоди роботи позивача, а саме: з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація»; з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві шахта № 2 «Новогродівська» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»; з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1/3 «Новогродівська». Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, а також містять твердження про повний робочий день позивача на підземних роботах. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року, з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року та з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року, оскільки в цей період підприємство увійшло до складу Селидівської ліквідації шахт "Вуглереструктуризація" і видобутком вугілля не займалось.

Суд вважає необґрунтованою таку відмову відповідача як на підставу для не зарахування вказаних періодів до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058, оскільки підтвердження вказаного факту не знайшло свого відображення у наявних матеріалах справи.

Крім того, як вбачається із довідок від 19 грудня 2019 року № 26/517, що видані ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», позивач: у період з 1 червня 2001 року по 1 лютого 2005 року працював на зазначеному підприємстві та виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на різних дільницях (Список № 1 розділу 1 підрозділу 1.1а Постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36); у період з 1 лютого 2005 року по 15 січня 2007 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на дільниці (атестація по Спискам №№ 1,2 на підприємстві з 1 лютого 2005 року по 15 січня 2007 року не проводилась); у період з 25 січня 2007 року по 1 березня 2008 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) підземний гірник по ремонту гірничих виробок на дільниці (Список № 1 розділ 1 підрозділ 1.1а Постанова КМУ від 16 січня 2003 року № 36.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на той факт, що шахта № 2 «Новогродівська» увійшла до складу Селидівської дирекції з ліквідації шахт ДК «Вуглереструктуризація» саме з 1 червня 2001 року, а не з 1 квітня 2001 року як вважають позивач та відповідач. Зазначене підтверджується довідкою № 26/517 від 19 грудня 2017 року, що видана ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська». У зв`язку із чим суд вважає необґрунтованою підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 1 квітня 2001 року по 1 червня 2001 року з посиланням на те, що в цей період підприємство, на якому працював позивач увійшло до складу Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація».

Також судом встановлено, що у період з 1 лютого 2005 року по 15 січня 2007 року атестація на підприємстві не проводилась, проте, суд звертає увагу відповідача, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Положеннями Порядку проведення атестації обов`язок по проведенню атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а тому не проведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.

Така правова позиція сформована Верховним Судом України у Постанові ВСУ у справі №21-307а14 від 16 вересня 2014 р.

Враховуючи наведене, позивач має право на зарахування періодів його роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація», а також з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону № 1058.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська» через несплату підприємством-страхувальником страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин суд вважає неправомірним не зарахування до пільгового та страхового стажу позивача періоду його роботи з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська».

Отже на підставі зазначеного вище суд доходить висновку щодо протиправності прийнятого відповідачем рішення від 25 серпня 2020 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вважає за необхідне його скасувати.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що позивач просить, крім іншого зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період його роботи з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська», проте як встановлено судом із оскаржуваного рішення позивачу вказаний період не зараховано до загального страхового стажу.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття таких рішень для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом визнання протиправними та скасування рішення відповідача від 25 серпня 2020 року з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23 серпня 2020 року про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація», а також з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт», а також зарахувавши до страхового та пільгового стажу позивача період його роботи з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська».

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 13 жовтня 2020 року, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 25 серпня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) від 25 серпня 2020 року про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 23 серпня 2020 року про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи з 1 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» Селидівської ліквідації шахт «Вуглереструктуризація», а також з 16 липня 2007 року по 10 жовтня 2010 року на підприємстві шахта 2 «Новогродівська» «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт», а також зарахувавши до страхового та пільгового стажу період його роботи з 1 квітня 2018 року по 31 липня 2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта 1-3 «Новогродівська».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 (вісімдесят копійок).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 19 листопада 2020 року. Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар