Справа № 360/3578/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3578/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якому позивач просить суд: визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 18.09.2020 № 52 «Про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня первинного звернення з заявою про її призначення, тобто з 14.09.2020, зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи з 03.09.1990 по 30.06.1991 та з 30.08.1993 по 21.02.1994 у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 07.09.2011 по 13.11.2011 у якості електрослюсаря підземного Відокремленого підрозділу шахта «Первомайська» Державного підприємства «Первомайськвугілля», з 14.11.2011 по 15.05.2012 у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею Відокремленого підрозділу шахта «Первомайська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» та навчання у зазначений період в Навчально-курсовому комбінаті ДП «Первомайськвугілля» за спеціальністю «прохідник» та до загального страхового стажу період перебування на обліку у Кіровському міському центрі зайнятості з 01.11.1997 по 15.04.1998.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що йому виповнився 51 рік та він має більше 9 років підземного стажу та більше 23 років страхового стажу, тому звернувся до відповідача через веб-портал з використання ЕЦП з заявою про призначення пенсії, надавши увесь необхідний пакет документів. Однак, відповідач своїм рішенням від 18.09.2020 №52 відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з незарахуванням до пільгового підземного стажу періодів роботи позивача з 03.09.1990 по 30.06.1991 та з 30.08.1993 по 21.02.1994 у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті імені С.М.Кірова виробничого об`єднання "Стахановвугілля" через відсутність пільгових довідок, з 07.09.2011 по 13.11.2011 у якості електрослюсаря підземного Відокремленого підрозділу шахта "Первомайська" Державного підприємства "Первомайськвугілля" - у зв`язку з тим, що у трудовій книжці не зазначена дільниця, з 14.11.2011 по 15.05.2012 у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею Відокремленого підрозділу шахта "Первомайська" Державного підприємства "Первомайськвугілля" та навчання у зазначений період в Навчально-курсовому комбінаті ДП "Первомайськвугілля" за спеціальністю "прохідник" - через відсутність витягу з наказу про направлення на курси прохідників, тобто загалом не зараховано до пільгового підземного стажу 2 роки.

Також відповідачем неправомірно не зараховано до загального страхового стажу період перебування на обліку у Кіровському міському центрі зайнятості з 01.11.1997 по 15.04.1998 з тих мотивів, що позивач не надав з цієї установи довідки про перебування на обліку.

У випадку зарахування спірних періодів пільговий стаж позивача склав би 9 років 0 місяців 28 днів (7 років 0 місяців 28 днів - зарахований стаж відповідачем та 2 роки - не зарахований відповідачем стаж). Загальний страховий стаж склав би понад 23 роки, а цього достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах (зі зниженням віку) у відповідності до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказані дії відповідача з відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та незарахування вищевказаних періодів до пільгового підземного стажу та страхового стажу позивач вважає незаконними, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.10.2020 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 43-47), в обґрунтування якого зазначив, що відповідачем було розглянуто заяву позивача від 14.09.2020 про призначення пенсії відповідно до п. 1. ч. 3 ст. 114 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмовлено у такому призначенні у зв`язку з недостатністю пільгового стажу роботи.

Відповідно до розрахунку та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 07 місяців 03 дні, з яких підземного стажу - 07 років 00 місяців 28 днів.

Зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи на шахті ім. С.М. Кірова в/о «Стахановвугілля» з 03.09.1990 по 30.06.1991 в якості електрослюсаря підземного, з 30.08.1993 по 21.02.1994 в якості електрослюсаря підземного до пільгового стажу не вбачається можливим за відсутністю уточнюючих особливий характер роботи довідок, копій первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, копій наказів про атестацію робочих місць.

Період роботи на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» в якості електрослюсаря підземного з 07.09.2011 по 13.11.2011 зарахувати до пільгового стажу період роботи неможливо у зв`язку з тим, що у трудовій книжці не вказана дільниця.

Періоди роботи учнем електрослюсаря підземного з 03.09.1990 по 20.05.1991 на шахті ім. С.М. Кірова ОСОБА_1 та учня підземного прохідника з 14.11.2011 по 14.11.2011 на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» зарахувати до пільгового стажу неможливо, оскільки відсутні відомості про підземні спуски та про оплату праці підземної роботи тарифною ставкою.

Курси підземних гірників на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» з 15.11.2011 по 15.05.2012 зарахувати до пільгового стажу роботи неможливо через відсутність витягу з наказу.

Також відповідач зазначив, що має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.10.2020 вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та довідки від 27.10.2016 № 924024074 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 10-12).

Трудова книжка від 06.09.1990 НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить такі записи щодо спірних періодів роботи:

Шахта імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля»:

№ 3 - від 03.09.1990 - прийнято учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем на підземних роботах;

№ 4 - від 21.05.1991 - переведено електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

№ 5 - від 30.06.1991 - звільнено за переводом в ШБУ трест «Стахановшахтострой»;

№ 10 - від 30.08.1993 - прийнято електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

№ 11 - від 21.02.1994 - звільнено за власним бажанням;

Кіровський міський центр зайнятості населення:

№ 20 - від 07.11.1997 - призначено допомогу по безробіттю;

№ 21 - від 15.04.1998 - припинено виплату допомоги по безробіттю;

Шахта «Первомайська» державного підприємства «Первомайськвугілля»:

№ 47 - від 07.09.2011 - прийнято електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

№ 48 - від 14.11.2011 - переведено учнем прохідника з повним робочим днем під землею;

№ 49 - від 14.11.2011 - направлено на курси з відривом від виробництва за спеціальністю прохідник;

№ 50 - від 16.05.2012 - переведено прохідником підземним IV розряду з повним робочим днем під землею (арк. спр. 15-27).

14.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Лисичанську з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (арк. спр. 79-80).

18.09.2020 УПФУ в м. Лисичанську прийнято рішення № 52 про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 через відсутність необхідного пільгового стажу. В обґрунтування оскарженого рішення відповідач послався на те, що за записами трудової книжки періоди роботи на шахті ім. С.М. Кірова в/о «Стахановвугілля» з 03.09.1990 по 30.06.1991 в якості електрослюсаря підземного та з 30.08.1993 по 21.02.1994 в якості електрослюсаря підземного до пільгового стажу не зараховано за відсутністю уточнюючих особливий характер роботи довідок, копій первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, копій наказів про атестацію робочих місць. Період роботи на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» в якості електрослюсаря підземного з 07.09.2011 по 13.11.2011 зарахувати до пільгового стажу неможливо у зв`язку з тим, що в трудовій книжці не вказана дільниця. Періоди роботи учнем електрослюсаря підземного з 03.09.1990 по 20.05.1991 на шахті ім. С.М. Кірова та учня підземного прохідника з 14.11.2011 по 14.11.2011 на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» зарахувати до пільгового стажу періоди роботи неможливо по причині відсутності відомостей про підземні спуски та про оплату праці підземної роботи тарифною ставкою. Курси підземних гірників на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» з 15.11.2011 по 15.05.2012 зарахувати до пільгового стажу роботи неможливо через відсутність витягу з наказу. Період перебування з 01.11.1997 по 15.04.1998 у Кіровському міському центру зайнятості не зараховано до загального стажу у зв`язку з відсутністю підтверджуючої довідки (арк. спр. 13-14).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з паспортом громадянина України НОМЕР_3 , дата народження ОСОБА_1 - 23.07.1969, тобто станом на 14.09.2020 (дата звернення з заявою про призначення пенсії) йому виповнився 51 рік.

Відтак, для набуття права на пенсію на пільгових умовах у віці 51 рік необхідно мати не менше 9 років пільгового стажу та 23 роки страхового стажу.

Щодо наявності необхідного пільгового стажу тривалістю не менше 9 років, суд зазначає, що відповідачем обчислено пільговий стаж у 7 років 0 місяців 28 днів, страховий - у 23 роки 07 місяців 03 дні, та не зараховано до пільгового стажу періоди роботи на шахті ім. С.М. Кірова в/о «Стахановвугілля» з 03.09.1990 по 30.06.1991 в якості електрослюсаря підземного, з 30.08.1993 по 21.02.1994 в якості електрослюсаря підземного, на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» в якості електрослюсаря підземного з 07.09.2011 по 13.11.2011, періоди роботи учнем електрослюсаря підземного з 03.09.1990 по 20.05.1991 на шахті ім. С.М. Кірова та учня підземного прохідника з 14.11.2011 по 14.11.2011 на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля», курси підземних гірників на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» з 15.11.2011 по 15.05.2012, тобто не зараховано 1 рік 11 місяців 29 днів - до пільгового стажу, та не зараховано до страхового стажу період находження з 01.11.1997 по 15.04.1998 у Кіровському міському центрі зайнятості, тобто 0 років 05 місяців 15 днів.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на шахті ім. С.М. Кірова в/о «Стахановвугілля» з 03.09.1990 по 30.06.1991 в якості електрослюсаря підземного, та з 30.08.1993 по 21.02.1994 в якості електрослюсаря підземного, суд зазначає таке.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу вказаних періодів роботи відповідач посилається на те, що відсутні уточнюючі особливий характер роботи довідки, копії первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, копії наказів про атестацію робочих місць.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в період з 03.09.1990 по 30.06.1991 та з 30.08.1993 по 21.02.1994 ОСОБА_1 працював учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем на підземних роботах та електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах на Шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля».

Таким чином, судом установлено, що в спірний період ОСОБА_1 працював на Шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля» на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Суд зазначає, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, та для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, та копій первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, суд не бере до уваги, оскільки робота позивача, яка дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Щодо посилання відповідача на відсутність копій наказів про атестацію робочих місць, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі - Порядок № 442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів п. 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Таким чином, проведення атестації робочих місць за умовами правці передбачена діючим законодавством України та проводиться згідно з Порядком № 442 та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п. 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.1. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), передбачено, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383 якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року та 17 березня 2015 року № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14 відповідно). Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 31.01.2018 у справі К/9901/48/17.

Як встановлено судом, відомості про проведення атестації робочих місць ОСОБА_1 у спірний період матеріали справи не містять.

З цього приводу суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Проте, Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

З огляду на наведене суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 з 03.09.1990 по 30.06.1991 та з 30.08.1993 по 21.02.1994 на Шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля» повинні бути враховані до пільгового стажу позивача.

Також відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи учнем електрослюсаря підземного з 03.09.1990 по 20.05.1991 на шахті ім. С.М. Кірова та учннем підземного прохідника з 14.11.2011 по 14.11.2011 на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» через відсутність відомостей про підземні спуски та про оплату праці підземної роботи тарифною ставкою; період роботи в якості електрослюсаря підземного з 07.09.2011 по 13.11.2011 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці не вказана дільниця; курси підземних гірників на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» з 15.11.2011 по 15.05.2012 через відсутність витягу з наказу; а період одержання допомоги по безробіттю з 01.11.1997 по 15.04.1998 у Кіровському міському центру зайнятості не зараховано до загального стажу у зв`язку з відсутністю підтверджуючої довідки.

Суд зауважує, що посилання відповідача в оскарженому рішенні на відсутність відомостей про підземні спуски, про оплату праці підземної роботи тарифною ставкою, відсутність витягу з наказу, та на те, що в трудовій книжці не вказана дільниця, як на підставу для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу, є незмістовним та безпідставним, оскільки діючим пенсійним законодавством не передбачено такої умови для зараховування до пільгового стажу періодів роботи, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому відповідачем у відзиві на позов також не зазначено жодної норми діючого законодавства, якою передбачено такі вимоги для зараховування до пільгового стажу періодів роботи, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З цих же підстав судом відхиляються доводи відповідача щодо відсутності підтверджуючої довідки центру зайнятості, як на підставу для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до загального страхового стажу.

Також суд вважає за необхідне зауважити те, що ненадання позивачем документів на підтвердження умов, необхідних для призначення/перерахунку пенсії на пільгових умовах по Списку №1, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем - суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності свого рішення в цій частині.

Окрім того, суд зауважує, що періоди роботи ОСОБА_1 з 07.09.2011 по 15.05.2012 на шахті "Первомайська" ДП «Первомайськвугілля» підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу, Форма ОК-5) (арк. спр. 28-31).

За таких обставин періоди роботи з 03.09.1990 по 30.06.1991, з 30.08.1993 по 21.02.1994, з 07.09.2011 по 13.11.2011, з 14.11.2011 по 15.05.2012 мають бути зараховані до пільгового стажу позивача, а період одержання допомоги по безробіттю з 01.11.1997 по 15.04.1998 - до загального страхового стажу позивача.

З огляду на вищевикладене оскаржене рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, пропорційності, добросовісності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідач, як уповноважений орган, не перевіряв відомості, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу, Форма ОК-5) відносно позивача та інших документах, наданих позивачем разом із заявою від 17.06.2020, не обчислював пільговий стаж позивача, виходячи з таких відомостей, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 18.09.2020 № 52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Лисичанську від 18.09.2020 № 52 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2020 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періодів роботи позивача з 03.09.1990 по 30.06.1991, з 30.08.1993 по 21.02.1994 на Шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 07.09.2011 по 13.11.2011, з 14.11.2011 по 15.05.2012 на Шахті «Первомайська» державного підприємства «Первомайськвугілля», зарахувавши до загального стажу період отримання допомоги по безробіттю з 01.11.1997 по 15.04.1998 в Кіровському міському центрі зайнятості населення, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 840,80 грн судового збору (арк. спр. 9).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 560,53 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347, код за ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 18.09.2020 № 52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно пункту 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоди роботи ОСОБА_1 з 03.09.1990 по 30.06.1991, з 30.08.1993 по 21.02.1994 на Шахті імені С.М. Кірова виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 07.09.2011 по 13.11.2011, з 14.11.2011 по 15.05.2012 на Шахті «Первомайська» державного підприємства «Первомайськвугілля», зарахувавши до загального страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 01.11.1997 по 15.04.1998 в Кіровському міському центрі зайнятості населення, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 560,53 грн (п`ятсот шістдесят грн 53 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун