Справа № 200/5019/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року справа №200/5019/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року (повне судове рішення складено 15 липня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/5019/20-а (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, пенсійний орган, ГУ ПФУ), в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з відмови позивачці у відновленні виплати пенсії за віком та заборгованості за пенсійними виплатами за період з 01.08.2014 протиправними;

- зобов`язати відповідача відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком та виплатити заборгованість за пенсійними виплатами за період з 01.08.2014 на підставі матеріалів електронної пенсійної справи;

- зобов`язати пенсійний орган здійснювати пенсійні виплати ОСОБА_1 через банківську установу на банківські реквізити, які додані до її звернення від 04.04.2020 до ГУПФУ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, яка мешкає на території, яка не контролюється Українською владою (м. Донецьк) та їй протиправно пенсійний орган припинив виплату пенсії з 01.08.2014.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не навів обґрунтування про відсутність в діях відповідача дискримінації, не розглянув питання виходячи з норм прямої дії закладених в Конституції України, не застосував до спірних питань практику Європейського Суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства, не надав оцінки обставинам (яким чином повинно вирішуватись питання підчас залишення територіального органу на території, яка не підконтрольна українській владі, чи може бути це підставою, яка звільняє Державу від виконання своїх зобов`язань з виплати пенсій громадянам України, оскільки безпосередньо центральний орган - Пенсійний фонд України розташований у місті Києві та має розгалужену систему своїх територіальних органів, одним з яких є відповідач - ГУ ПФУ і який, за матеріалами електронної пенсійної справи позивача має можливість відновити виплату раніше призначеної її пенсії за віком та виплатити заборгованість на відкритий нею на контрольованій Україною території банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком, перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька, яке на теперішній час зареєстровано на підконтрольній території України за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач 23.10.2019 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька (м. Костянтинівка) із заявою про роз`яснення причин призупинення нарахування та виплати пенсії.

Листом Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області від 25.11.2019 надано відповідь, що з 01.08.2014 призупинено нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю фінансування на території, яка не контролюється українською владою. Відповідь надана на підставі п. 1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», якою визначено, що Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснює повноваження з адміністрування страхувальників (тобто платників) по територіальним управлінням Куйбишевському, Кіровському та Ленінському районах м. Донецька.

Позивач 27.02.2020 звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про поновлення нарахування та виплати пенсії.

04.03.2020 позивач повторно звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про відновлення виплати пенсії та виплати заборгованості.

Листом Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області від 20.03.2020 № 72М/05/11-50 надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку та не отримує пенсію в Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Відповідно до Центральної бази одержувачів пенсійних виплат ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька.

Вважаючи, що як громадянка Україна, яка оформила пенсію, вона має право отримувати її в належному розмірі безвідносно до місця свого проживання, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону № 1058.

Як вбачається з матеріалів справи, докази наявності підстав для припинення виплати пенсії, передбачених вищенаведеною статтею, у спірному відсутні.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до суду із позовом до ГУ ПФУ у Донецькій області не є правильним.

Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2.

Зі змісту пункту 4 цього Положення вбачається, що Головні управління ПФУ здійснюють виплату пенсій лише тим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки позивач не має права на пенсію за цим Законом, її посилання на протиправну бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо нездійснення відновлення виплати пенсії та зобов`язання здійснити такі виплати є безпідставними.

Суд звертає увагу, що Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька (де на обліку перебуває позивач) зареєстроване на підконтрольній території України за адресою: АДРЕСА_2 та не є припиненим.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яке право особи, у тому числі право на отримання пенсії, не є абсолютним і може вимагати від цієї особи вчинення певних дії для його реалізації та дотримання відповідних порядків. Законодавство України не є статичним, воно зазнає змін у відповідності до нагальних суспільно-політичних обставин та інтересів, у зв`язку із чим може зазнавати змін форма реалізації права на отримання пенсії.

Підпорядкованість територіальних пенсійних органів центральному, Пенсійному Фонду України, не означає, що позивач може звертатись за поновленням виплати пенсії до будь якого з них безвідносно до наявності правовідносин між ними, перебування на обліку, отримання відповіді на звернення тощо.

За таких обставин колегія суддів погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , спростовуючи доводи апеляційної скарги з цього приводу.

Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 11.02.2019 в справі № 2а-24/12 не заслуговують на увагу, оскільки вона ухвалена за відмінних від цієї справи фактичних обставин.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі № 200/5019/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 17 листопада 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар