Справа № 521/8686/20
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/8686/20
Провадження № 2-а/521/147/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтя 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Роїк Д.Я.

при секретарі судового засідання - Коновалової К.О.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби України про скасування постанови про порушення митних правил №0059/50000/20 від 14.05.2020 року, що видана Одеською митницею Держмитслужби України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці Держмитслужби від 14.05.2020 року в справі про порушення митних правил №0059/50000/20 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Одеською митницею Держмитслужби 14.05.2020 р. було прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0059/50000/20 про визнання громадянина України ОСОБА_1 , директора ПП «ВКФ «АЛЬФА ГРАНТ» () винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД №UA500020/2019/013005 суми митних платежів, що на день вчинення порушення складає 407333,61 грн.

Оскаржувана постанова від 14.05.2020 р. була прийнята на підставі протоколу про порушення митних правил № 0059/50000/20 від 14.01.2019 р., направленого на адресу ОСОБА_1 листом №7.10-08/7.10-20-05/7.10-20-05/1/11/710, складеного старшим державним інспектором відділу ОР №1 управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби Пономаренко Віктором Вікторовичем.

У вказаному протоколі зазначено, що 13.11.2019 року директором/декларантом ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_1 при подані до Одеської митниці ДФС МД №UA500020/2019/013005 у 33 графі по товару Цемент гідравлічний ППЦ 500 (SULFOLIT 500) було вказано код УКТЗЕД .

29.11.2019 на адресу Одеської митниці ДФС надійшов висновок Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції ДПМЕ ДФС від 29.11.2019 року №143, за результатами опрацювання якого винесено рішення про визначення коду товару від 03.12.2019 року № КТ-UA50020-0042-2019, яким визначено, що товар повинен декларуватися за кодом УКТЗЕД (ставка ввізного мита - 10%, ставка антидемпінгового мита 94,46%), у зв`язку з чим вчиненні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобори митних платежів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Позивач посилається на те, що за митною декларацією №UA500020/2019/013005 митне оформлення не здійснювалося, товар за митною декларацією №UA500020/2019/013005 випущений в вільний обіг не був, що 18.11.2019 року позивач подав іншу митну декларацію №UA500020/2019/0130259 за якою товар було задекларовано за кодом УКТ ЗЕД із сплатою усіх передбачених законом митних платежів, в тому числі антидемпінговим митом, тобто є відсутнім факт неправомірного звільнення від сплати митних платежів, зменшення їх розміру чи несплати митних платежів у строк, тобто відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 485 МК України.

Таким чином, дії директора ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватися як порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України, оскільки дії ОСОБА_1 , пов`язані із переміщенням на митну території України товару до зменшення розміру митних платежів під час декларування товарів не призвели, тобто це не є порушенням митних правил у розумінні ч.1 ст. 485 МК України.

ОСОБА_1 не заявляв в МД з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, факт подання неправдивих відомостей про товар не встановлений ані Протоколом про порушення митних правил, ані оскаржуваною Постановою в справі про порушення митних правил, не подавав митниці документи з неправдивими відомостями, не вчиняв жодних протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, отже не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України.

Виконуючи свої обов`язки декларанта Позивач, на підставі, отриманих від продавця товарів, документів заповнив та подавав до Одеської митниці ДФС документи на товари. Позивач наполягає на тому, що у графі 33 митної декларації №UA500020/2019/013005 ним вірно визначено код товару за УКТ ЗЕД на підставі інформації про товар, яка була вказана в товарносупровідній документації.

Крім того, позивач послався на те, що ним було подано 18.11.2019 року ще одну митну декларацію №UA500020/2019/013259 на цю партію товару, в якій ним було вказано код товару, який передбачав максимальний розмір митних платежів, з метою запобігання простою транспортних засобів, своєчасного виконання договірних зобов`язань та з метою запобігання посилань митного органу на недоплату митних платежів, що було зроблено ним до складення рішення про визначення коду товару та протоколу про порушення митних правил. За зазначеною митною декларацією товар було випущено в вільний обіг із сплатою максимального розміру митних платежів.

З огляду на викладене відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а тому провадження стосовно позивача мало бути закрите на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також позивач послався на те, що визначення коду УКТ ЗЕД товару в даному випадку було складним випадком та вимагало навіть від митного органу спеціальних знань, якими позивач не володіє, а отже є відсутнім умисел у вчинені правопорушення, а отже і склад правопорушення.

Позивач зазначив, що не визнав законності Рішення про визначення коду товару та оскаржив його в суді, а висновок Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №143 від 29.11.2019 року не визначив особливі характеристики товару для вирішення спору щодо коду товару, а лише констатував, що товар є цементом, отже такий висновок не підтверджує правильності рішення митного органу про визначення коду товару.

Також позивач послався на те, що оскаржувану постанову прийнято із грубим порушенням порядку розгляду справи про порушення митних правил, а саме посадовою особою при розгляді справи про порушення митних правил не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення за митною декларацією №UA500020/2019/013005 із урахуванням того, що митне оформлення товару за нею не відбулося, товар випущений в вільний обіг за нею не був, факту недоотримання митних платежів не має. Також було порушено право ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи у митному органі, а справа розглянута за його відсутності, адже повідомлення про слухання справи про порушення митних правил на 14.05.2020 року позивач отримав лише 18.05.2020 року, тобто вже після розгляду справи. Митним органом також не враховано поданих позивачем заперечень на протокол про порушення митних правил.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що для декларування товарів відповідно до норм митного кодексу України декларанту статтею 266 МК України, надано право перед подачею декларації здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному в товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів, що митні органи надають безоплатно консультації з питань практичного застосування окремих норм митного законодавства.

ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці ДФС МД №UA500020/2019/013005 зазначено код товару , однак Одеською митницею ДФС винесено рішення про визначення коду товару від 03.12.2019 року, яким визначено код товару на підставі висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції ДПМЕ ДФС від 29.11.2019 року. Згідно зі службовою запискою митного поста «Одеса - центральний» Одеської митниці ДФС від 05.12.2019 різниця митних платежів, що підлягають сплаті становить 135 777,87 грн. Відповідач послався на те, що в зазначеному випадку підлягає сплаті мито - 10% та антидемпінгове мито - 94,46%. Вчинені ОСОБА_1 дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів у сумі 135 777,87 грн. Позивач послався на те, що митна декларація №UA500020/2019/013005 прийнята митним органом та зареєстрована, а тому декларант має нести відповідальність за надання недостовірних відомостей у цій декларації. Відповідач наполягав, що інформація про оскарження рішення про визначення коду товару відсутня, а отже воно є обов`язковим до виконання. 14.05.2020 року позивач не з`явився на слухання справи про порушення митних правил, тому постанова у справі була винесена за його відсутності.

Представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача надав заяву в якій справу просить розглянути в його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , директором ПП «ВКФ АЛЬФА-ГРАНТ», до Одеської митниці ДФС була підготовлена по подана митна декларація, яка була прийнята та зареєстрована 13.11.2019 року за №UA500020/2019/013005, з метою митного оформлення в режимі імпорт цементу гідравлічного ППЦ 500 (SULFOLIT 500), вартістю 4 428,00 долларів США, в кількості згідно пакувального листа № 911 від 18.10.2019 року та інвойса № 380 від 18.10.2019 року 72 тонни, виробництва Lafarge Ciment Moldova. У відповідній графі №33 МД було заявлено код УКТ ЗЕД 25239000.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року було витребувано з Одеської митниці ДМСУ матеріали митної справи про порушення митних правил розпочатої 14.01.2020 року стосовно ОСОБА_1 , протокол про порушення митних правил №0059/50000/20 від 14.01.2019 року та матеріали провадження щодо нього, матеріали провадження за постановою у справі про порушення митних правил №0059/50000/20, а також докази випуску у вільний обіг товару на митну територію України за електронною декларацією №UA500020/2019/013005.

Докази випуску товару у вільний обіг на митну територію України за електронною декларацією №UA500020/2019/013005 Відповідачем не надано, в судовому засіданні сторони визнали, що товар у вільний обіг на митну територію України за електронною декларацією №UA500020/2019/013005 не випускався, митне оформлення товару за декларацією завершено не було.

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 , директором ПП «ВКФ АЛЬФА-ГРАНТ», до Одеської митниці ДФС була підготовлена та подана митна декларація, яка була прийнята та зареєстрована 13.11.2019 року за №UA500020/2019/013259, з метою митного оформлення в режимі імпорт цементу гідравлічного ППЦ 500 (SULFOLIT 500), вартістю 4 428,00 доларів США, в кількості згідно пакувального листа № 911 від 18.10.2019 року та інвойса № 380 від 18.10.2019 року 72 тонни, виробництва Lafarge Ciment Moldova.

З графи 44 Митної декларації вбачається, що разом із митною декларацію подано наступні товаросупроводжуючі документи, інвойс №380 від 18.10.2019, пакувальний лист №991 від 18.10.2019 року, контракт № 01-EXP від 15.05.2019 року.

Судом встановлено, що аналогічні документи було подано до декларації №UA500020/2019/013005, що вбачається з графи 44 декларації.

Судом також встановлено, що графи 31 обох митних декларацій заповнені ідентично. Тим самим, судом встановлено, що митна декларація №UA500020/2019/013259 подана з метою митного оформлення в режимі імпорт цементу гідравлічного ППЦ 500 (SULFOLIT 500), вартістю 4 428,00 доларів США, в кількості згідно пакувального листа № 911 від 18.10.2019 року та інвойса № 380 від 18.10.2019 року 72 тонни, виробництва Lafarge Ciment Moldova, тобто того ж товару, що вказаний в митній декларації №UA500020/2019/013005. Зазначені обставини сторонами не оспорювалися та визнавалися.

У відповідній графі №33 МД №UA500020/2019/013259 було заявлено код УКТ ЗЕД 25232900.

Тим самим документально підтверджується, що товар було випущено в вільний обіг за митною декларацією №UA500020/2019/013259 із кодом товару УКТ ЗЕД 25232900.

Судом встановлено, що в разі класифікації товару за кодом 25232900 митною декларацією №UA500020/2019/013005 мало бути сплачено мито 10% в розмірі 10 831,73 грн., антидемпінгове мито - 94,46% - 102 316,50 грн., та ПДВ 20% із урахуванням антидемпінгового мита - 42 126,75 грн. із урахуванням вартості товару 4 428 долларів США за курсом 24,461896, що відповідає 108 317,28 грн.

Відповідно до графи 47 митної декларації №UA500020/2019/013005 декларантом сплачено мито 10% в розмірі 10 831,73 грн., ПДВ 20% в розмірі 21 663,46грн.

Тим самим, за посиланням Відповідача різниця недоотриманих митних платежів має складати антидемпінгове мито - 94,46% - 102 316,50 грн. та різниця в сплаті ПДВ в розмірі 31 295,02 грн., всього 133 611,52 грн.

Під час розгляду справи судом Відповідач пояснити розрахунок різниці недоотриманих митних платежів в розмірі 135 777,87 грн. не зміг.

Тим не менш, судом встановлено, а Відповідачем не спростовано та визнано, що товар за відповідною митною декларацію №UA500020/2019/013005 випущений в вільний обіг не був, отже митне оформлення товару за нею не завершено.

В той же час, судом встановлено, що відповідно до графи 47 митної декларації №UA500020/2019/013259, в результаті митного оформлення цього ж товару декларантом сплачено мито 10% в розмірі 10 724,67 грн., антидемпінгове мито 94,46% в розмірі 101 305,27 грн., ПДВ 20% із урахуванням антидемпінгового мита в розмірі 43 855,34 грн., із урахуванням вартості товару вартості товару 4 428 доларів США за курсом 24,22013200, що діяв на момент подання митної декларації, та відповідає 107 246,74 грн.

Факт сплати митних платежів також підтверджується платіжним дорученням №3777 від 14.11.2019 року та платіжним дорученням №3797 від 18.11.2019 року.

Тим самим, документально підтверджується сплата декларантом мита в розмірі 10%, антидемпінгового мита 94,46% та ПДВ - 20% із урахуванням антидемпінгового мита при ввезені на митну територію товару на підставі митної декларації №UA500020/2019/013259, за якою товар фактично був ввезений на митну територію України.

Суд критично відноситься до посилань Відповідача, що за митною декларацією №UA500020/2019/013005 антидемпінгове мито сплачено не було, із урахуванням того, що як встановлено судом митне оформлення товару за цією декларацією фактично здійснено не було, товар в вільний обіг за нею не випущений, а отже у декларанта не виникає обов`язку зі сплати митних платежів за нею взагалі.

Тим самим, факт несплати суми митних платежів при митному оформленні в режимі імпорт товару, цементу гідравлічного ППЦ 500 (SULFOLIT 500), вартістю 4 428,00 доларів США, в кількості 72 тонни згідно пакувального листа № 911 від 18.10.2019 року та інвойса № 380 від 18.10.2019 року, виробництва Lafarge Ciment Moldova, документально не підтверджується.

Відповідно до умов укладеного декларантом із Lafarge Cimente Moldova S.A. Договору №01-exp від 15.05.2019 року, а саме Додаткової угоди №10 сторони узгодили поставку товару ППЦ 500, код продукції . Попереднім ціновим рішенням про класифікацію товару № 526 від 22.07.2019 року, складеним Митною службою Республіки Молдова та сертифікатом відповідності № ОСрr - 044 11 А000566-19 від 12.06.2019р. дата дійсності до 31.12..2020 року, виданим Органом з оцінки відповідності «КОНТРОЛКОНТРАКТ» (Молдова) встановлено, що зазначений товар відповідає коду Уніфікованої класифікації товарів . Відповідно до сертифікату відповідності Державного підприємства «Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № UА.1О196.Б.00728-19 від 02.10.2019 року, дата дійсності до 01.10.2020 року, Експертного висновку Одеської Торгово-промислової палати №УТЕ -1588 від 26.12.2019 зазначеному товару надано код .

В протоколі про порушення митних правил, а також в постанові у справі про порушення митних правил не міститься посилання на встановлення митним органом факту подання декларантом недостовірних відомостей про товар. В хоті розгляду цієї справи, Відповідачем не було надано конкретних пояснень, як саме відомості та документи є недостовірними. Зазначеного не встановлено і судом.

29 листопада 2019 року Управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції складено Висновок №143 на замовлення Одеської митниці ДФС, відповідно до якого встановити повний фазовий склад проби (в тому числі наявність / відсутність в пробі активної мінеральної добавки - пуцолану), відсотковий вміст компонентів, не вдається можливим через відсутність в ДПМЕ ДФС необхідного обладнання (рентгенофазового дифрактометру), встановити відповідність проби опису, наведеному в графі 31 МД №UA500020/2019/013005, не видається можливим, проба за визначеними характеристиками та показниками не суперечить цементу.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до ч. 6 ст. 69 Митного кодексу України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Суд погоджується із посиланнями позивача, що класифікація товару за митною декларацію №UA-500020/2019/013005 представляла собою складний випадок, адже відповідачем для його вирішення було залучено спеціалістів Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, що мають спеціальні знання.

03 грудня 2019 року на підставі Висновку №143 від 29.11.2019 року Одеською митницею ДФС винесено рішення про визначення коду товару від 03.12.2019 року № КТ-UA-2019, яким вирішено застосувати до товару за митною декларацією №UA500020/2019/013005 код УКТЗЕД .

14 січня 2020 року старшим державним інспектором відділу ОР №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та правопорушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби Пономаренко Віктором Вікторовичем було складено Протокол про порушення митних правил № 0059/50000/20 від 14.01.2019 р., який направленого на адресу ОСОБА_1 листом №7.10-08/7.10-20-05/7.10-20-05/1/11/710. Тим самим, вбачається, що вказівка в протоколі дати складення 14.01.2019 року є помилковою, і насправді протокол складено 14.01.2020 року.

15 січня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі 420/7959/19 за позовом ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» про скасування рішення про визначення коду товару.

Суд критично відноситься до посилань Позивача на необґрунтованість рішення відповідача про визначення коду товару №КТ-UА5000-0042-2019, адже із урахуванням встановлених судом обставин, а саме відсутності факту несплати митних платежів при митному оформленні товару в режимі імпорт, а також позовних вимог, питання обґрунтованості рішення відповідача про визначення коду товару не входить до предмету доказування в цій справі та не впливає на становлення судом наявності чи відсутності складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Суд також критично відноситься до посилань Відповідача проте, що подавши митну декларацію №UA500020/2019/013259, позивач визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, за митною декларацією №UA500020/2019/013005, на підставі якої складено оскаржувану постанову, адже як встановлено судом факт недоотримання митних платежів під час митного оформлення товару в режимі імпорт, а отже і обов`язкова ознака складу правопорушення, - є відсутньою.

Також не підтвердилися документально посилання Відповідача на те, що подання митної декларації №UA500020/2019/013259 від 18.11.2019 року відбулося після отримання позивачем рішення Відповідача про визначення коду товару від 03.12.2019 року. Зазначені обставини, крім того, не впливають на відсутність факту недоотримання митних платежів.

Відповідно до частини першої ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до статті 485 МК України серед іншого необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Дана позиція підтверджена висновками, викладеними у:

- Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.06.2020 р. у справі №564/530/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 89792959);

- Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2020 р. у справі №751/1477/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 89395061);

- Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2020 р. у справі №753/13567/15-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 89352678);

- Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від. 16.01.2020 р. у справі №521/16823/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 86988173);

- Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 р. у справі №521/16649/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 87202196);

- Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 р. у справі №521/13262/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 87593405);

- Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 р. у справі №521/12772/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 87593257);

- Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 р. у справі №753/13254/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 89111027);

- Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 р. у справі №751/6591/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 81430005);

- Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 р. у справі №156/832/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 87418101).

У матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості. В декларації вказані відомості, які повністю відповідають товаросупровідним документам, які в повному обсязі додавалися до митної декларації, в ході складення протоколу про порушення митних правил та постанови про порушення митних правил не встановлено недостовірності будь-яких відомостей або документів, поданих декларантом. Під час розгляду справи судом зазначені обставини також не встановлені.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За положеннями статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Тим самим, дії директора ПП «ВКФ «АЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_1 не підпадають під кваліфікацію ст. 485 МК України, оскільки останній не заявляв в МД, неправдиві відомості, не подавав митниці документи з неправдивими відомостями, не вчиняв жодних протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, усі вчинені ним дії не призвели до недоотримання митних платежів, а отже він не вчиняв дій з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, отже не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України.

Виконуючи свої обов`язки декларанта Позивач, на підставі, отриманих від продавця товарів, документів заповнив та подавав до Одеської митниці ДФС документи на товари.

Всі дії ОСОБА_1 , як декларантом, було проведено в рамках своїх повноважень, визначених чинним законодавством, яке регулює порядок декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України і в митній декларації №UA500020/2019/013005, на підставі товаросупровідних документів, ним заявлено відомості, які повністю відповідають товаросупровідній документації, недостовірність якої не підтверджена належними та допустимими доказами, отже він не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України.

Крім того, відповідно до ст. 498 Митного кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

12.02.2020 року представником позивача засобами електронної пошти було направлено заперечення на протокол про порушення митних правил. Зазначене не спростовувалося Відповідачем під час розгляду справи судом. В той же час, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил не містить посилання на факт подання заперечень позивача на протокол про порушення митних правил та оцінку цих заперечень під час розгляду справи про порушення митних правил.

В оскаржуваній постанові також зазначено, що справу розглянуто без присутності ОСОБА_1 у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 526 МК України, адже про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як встановлено судом, та не оспорювалося сторонами справу про порушення митних правил вирішено та постанову у справі про порушення митних правил винесено відповідачем 14.05.2020 року. Повідомлення про слухання справи 14.05.2020 року від 06.05.2020 року , номер поштового відправлення штрих кодовий ідентифікатор 689 передано до відділено поштового зв`язку 13 травня 2020 року, а вручено позивачу тільки 19.05.2020 року, тобто вже після винесення оскаржуваної постанови.

Тим самим, Відповідачем допущено порушення порядку розгляду справи про порушення митних правил, які в своїй сукупності призвели до неповного з`ясування обставин та неправильного вирішення справи.

Інші докази та посилання сторін в цілому та окремо жодним чином не спростовують висновків суду.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в діях директора ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відсутній. Відсутній умисел як обов`язкова складова (суб`єктивна сторона) порушення митних правил, відсутній факт подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості (об`єктивна сторона), відсутній факт несплати митних платежів у строк, встановлений законом (об`єктивна сторона).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене в діях директора ПП «ВКФ АЛЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_1 відсутні обов`язкові складові складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, а провадження стосовно нього має бути закрите на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду по цій категорії справ подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 77, 78, 90, 245, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0059/50000/20 від 14.05.2020 р. - задовольнити.

Скасувати постанову Одеської митниці Держмитслужби від 14.05.2020 р. в справі про порушення митних правил №0059/50000/20 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляд штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів - закрити.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Я. Роїк