Справа № 240/13682/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/13682/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області в якому просить стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 02.06.2020 по 30.06.2020 в сумі 5227,50 грн.

В обґрунтування позову вказує, що згідно наказу №32-0 від 01.06.2020 була звільнена з посади старшого державного інспектора Хорошівської ДПІ Коростенського управління ГУ ДФС у Житомирській області, однак лише 30.06.2020 Головне управління ДФС у Житомирській області перерахувало на картковий рахунок позивача заробітну плату в сумі 24326,60 грн. Вважає, що відповідач при здійсненні виплати заробітної плати не виконав вимоги ст. 117 КЗпП України та не виплатив середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Просить стягнути з відповідача середній заробіток.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 11.09.2020. У відзиві Головне управління ДПС у Житомирській області просить відмовити у задоволенні позову та вказує, що позивач працювала в ГУ ДФС в Житомирській області, яке на момент виникнення спірних правовідносин не ліквідоване, а ГУ ДПС в Житомирській області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності та не порушувало права позивача.

Відділом документального забезпечення суду 05.10.2020 за вх.№39574/20 зареєстровано клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про заміну сторони у справі №240/13682/20, в якому відповідач просить замінити його на Головне управління ДФС у Житомирській області.

На електронну пошту суду 20.10.2020 надійшла заява позивача про відмову у задоволенні клопотання відповідача із Головного управління ДПС у Житомирській області на Головне управління ДФС у Житомирській області. Вказує, що відповідно до наказу Головного управління ДПС від 29 серпня 2019 року №6, із 29 серпня 2019 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області розпочато виконання функцій і повноважень, визначених положенням про Головне управління ДПС у Житомирській області. Зазначає, що ГУ ДПС в Житомирській області є правонаступником всіх прав і обов`язків Головного управління ДФС у Житомирській області.

Ухвалою суду від 21.10.2020 постановлено: відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про заміну відповідача. Залучити Головне управління ДФС в Житомирській області в якості другого відповідача у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 02.06.2020 по 30.06.2020. Зобов`язати Головне управління ДФС в Житомирській області надати до суду у термін, протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року. Встановити строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду.

До суду 16.11.2020 від Головного управління ДФС у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області були вчинені всі можливі заходи щодо проведення розрахунку з ОСОБА_1 .. Зазначає, що 01.06.2020 наказом Державної фіскальної служби №579-0 ОСОБА_2 був звільнений з посади начальника Головного управління ДФС у Житомирській області. Таким чином, провести остаточний розрахунок з позивачем по справі, на підставі належним чином оформлених фінансових документів (за наявності підписів керівника та головного бухгалтера) не виявлялося можливим. Зазначає, що 03.06.2020 наказом ДФС України №628-0 виконання обов`язків начальника Головного управління ДФС у Житомирській області з 04.06.2020 покладено на заступника начальника ГУ ДФС - Малахову О.О., однак лише 12.06.2020 державним реєстратором було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Вказує, що із 15.06.2020 по 23.06.2020 в.о. керівника ОСОБА_3 перебував у відпустці, і вже після виходу його з відпустки, були підготовлені та направлені всі необхідні документи щодо забезпечення проведення розрахунку з позивачем.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Житомирській області №32-0 від 01.06.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 ", припинено державну службу та звільнено 01 червня 2020 року ОСОБА_1 з посади старшого державного інспектора Хорошівської ДПІ Коростенського управління ДФС у Житомирській області, відповідно до п.1ч.1ст. 87 Закону України "Про державну службу", п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. У п. 2 наказу №32-0 від 01.06.2020 зазначено: виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та грошову компенсацію за невикористані дні відпусток (а.с. 11).

Згідно розрахункового листа ОСОБА_1 за червень 2020 року, міжрозрахункова виплата становить 24326,60 грн, вид нарахування: основний оклад, компенсація за відпустку, надбавка за державну службу, надбавка за спец. звання, вихідна допомога. Всього - 30219,38 грн (а.с. 12).

Згідно виписки по надходженню на картку ОСОБА_1 , виданої АТ Комерційний банк "Приватбанк", 30 червня 2020 року на картковий рахунок позивача зараховано 24326,60 грн (а.с. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищаються законом.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом частини 2 статті 2 цього Закону України "Про оплату праці" у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Тобто, виплачені ОСОБА_1 30.06.2020 кошти мали бути виплачені позивачу до моменту оформлення звільнення з роботи, однак не пізніше 01.06.2020 у відповідності до положень статті 47 та 116 КЗпП України.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивача звільнено з посади наказом Головного управління ДФС в Житомирській області.

Окрім того, у відзиві Головне управління ДФС у Житомирській області визнає, що нарахування та виплату всіх сум при звільненні позивачу було здійснено саме Головним управлінням ДФС у Житомирській області.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду адміністративної справи Головне управління ДФС у Житомирській області () перебуває в стані припинення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2031 у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року зазначила: статтею 116 КЗпП на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд не вважає поважними причини невиплати належних позивачу при звільненні сум у день звільнення, на які вказує у відзиві представник ГУ ДФС у Житомирській області, оскільки чинним законодавством України встановлено обов`язок роботодавця провести в день звільнення виплату всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Така виплата не ставиться в залежність від кадрових змін у керівництві роботодавця.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач обгрунгтовуючи позовні вимоги допустився арефметичної помилки у частині визначення днів затримки розрахунку при звільненні вказавши 17, а фактично має місце 19 робочих днів (із 02.06.2020 по 29.06.2020). Крім цього, помилково невірно розраховано суму середнього заробітку за один робочий день.

Згідно довідки №67 від 03.11.2020, виданої Головним управлінням ДФС у Житомирській області, середньоденна заробітна плата позивача становить 382,10 грн.

Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні становить 7259,90 грн (19*382,10).

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість виходу за межі позовних вимог та стягнення на користь позивача 7259,90 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.06.2020 по 30.06.2020.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с.16).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7259 (сім тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 90 коп. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період із 02.06.2020 по 29.06.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у сумі 840 ( вісмсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук