Справа № 540/2255/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2255/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.07.2020 № 2672-2449/а-02/8-2100/20 про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, на рахунок ОСОБА_1 в Ощадбанку, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, передбаченого законом, із встановленням підвищення до пенсії в розмірі 25% за 5 років більш пізнього виходу на пенсію, надбавки 10% за наднормативний стаж 10 років, з проведенням перерахунку, індексації пенсії, компенсації втрати частини доходів на певний позивачем банківський рахунок, починаючи з 23.03.2015;

- допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення всієї суми боргу, починаючи з 23.03.2015 по день фактичної виплати;

- покласти обов`язки щодо забезпечення виконання рішення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області;

- зобов`язати начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Ухвалою від 21.08.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконала, недоліки позовної заяви усунула.

Ухвалою від 31.08.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 . З 18.12.2001 позивач виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль. 23.03.2015 представник позивача особисто звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області, з нотаріально посвідченою та апостильованою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. Вказана заява прийнята відповідачем з усіма необхідними оригіналами документів, які надані для огляду та засвідчення копій, що підтверджується штампом Управління ПФУ в м. Нова Каховка Херсонської області від 23.03.2015 на супровідному листі. 31.03.2015 відповідач листом № 881/03 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з підстав ненадання внутрішнього паспорту громадянина України та документа про місце проживання (реєстрації на території України). Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернулася до Новокаховського міського суду Херсонської області, яким винесено постанову від 22.10.2015 у справі № 661/2899/15-а про задоволення адміністративного позову частково; визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням документів, підтверджуючих місце проживання в Україні; в іншій частині - відмовлено. ОСОБА_1 29.10.2015 подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 у справі № 661/2899/15-а апеляційна скарга задоволена, постанова Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.10.2015 скасована та прийнята нова постанова, якою визнане протиправним та скасоване рішення відповідача від 31.03.2015 № 881/03 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.03.2015 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. 25.12.2015 позивач, посилаючись на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 по справі № 661/2899/15-а, повторно звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області із заявою про призначення та виплату пенсії, на що пенсійний фонд відмовив листом від 05.01.2016 №12/03. 05.01.2016 звернулася до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення або прийняття додаткового рішення. 31.05.2016 суд відмовив у роз`ясненні та прийнятті додаткового рішення. 20.07.2016 позивач особисто звернулася до пенсійного органу, надавши оригінал паспорту для виїзду за кордон та повторну скаргу, на що відповідач листом від 26.08.2016 № 17 повторно відмовив у призначенні пенсії з тих самих підстав. 12.09.2016 ОСОБА_1 звернулася до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області та 22.11.2016 головний державний виконавець виніс постанову про виконання рішення суду в повному обсязі та закриття виконавчого провадження. Повторно позивач зверталася до відповідача про призначення пенсії також у березні 2017 року, проте отримала відмову. 25.06.2020 ОСОБА_1 знову звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії, але вкотре відповідач незаконно відмовив. Посилаючись на викладені обставини, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та захистити порушене право позивача, призначивши виплату пенсії з 23.03.2015.

21.09.2020 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Статтею 122 КАС України встановлений шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як стверджує відповідач, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 26.12.2016 № 17 повторно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, а тому про порушення своїх прав позивач дізналася у грудні 2016 року. Натомість, до суду звернулась лише в серпні 2020 року, пропустивши при цьому шестимісячний строк звернення до суду. Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Оскільки позивач надала до заяви для призначення пенсії копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, пенсійний орган рішенням від 31.03.2015 № 881/03 відмовив в призначенні пенсії за віком, на підставі ненадання паспорта громадянина України та документа про місце проживання/реєстрації на території України. Надалі ОСОБА_1 повторно зверталася до відповідача із заявами про виконання рішення суду та призначення пенсії, втім, оскільки позивачкою не дотримані вимоги щодо порядку звернення за призначенням пенсії, то пенсійний орган відмовляв у задоволенні заяв. Також відповідач зазначає, що згідно зі ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії, а тому при призначенні пенсії, її виплата буде здійснюватися з урахування вимог цього Закону. Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів, відповідач зазначив, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Відтак, пенсійний орган вбачає відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам та принципам адміністративного судочинства. Щодо вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання начальника ГУ ПФУ в Херсонській області надати до суду у чотирнадцятиденний термін звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання, відповідач вважає, що з огляду на предмет спору та позовні вимоги в межах даної справи, підстави для звернення рішення суду до негайного виконання відсутні, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

29.08.2020 позивач надала відповідь на відзив, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні вимог відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За таких обставин суд розглядає дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач пропустила встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки пенсійний орган повторно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішенням від 16.12.2016 № 17, однак до суду із позовною заявою позивач звернулася у серпні 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що позивач звернулася до суду з вимогою про визнання протиправним рішення відповідача від 21.07.2020 № 2672-2449/А-02/8-2100/20.

Відтак, про порушення своїх прав позивач дізналася 21.07.2020, а позовну заяву направила до суду засобами поштового зв`язку 11.08.2020, тобто в межах строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що позивач не пропустила строк звернення до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

23.03.2015 ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області з заявою про призначення пенсії за віком.

31.03.2015 Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області листом № 881/03 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав звернення до пенсійного органу через представника та не надання документу, що підтверджує місце проживання в Україні.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 у справі № 661/2899/15-а скасоа постанова Новокаховського міського суду Херсонського області від 22.10.2015. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано протиправним та скасоване рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області від 31.03.2015 № 881/03 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язано пенсійний орган повторно розглянути заяву від 23.03.2015 про призначення пенсії ОСОБА_1

05.01.2016 Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області на виконання рішення суду від 15.12.2015, повторно розглянуло заяву позивача від 23.03.2015 та листом № 12-03 відмовило останній у призначенні пенсії з аналогічних підстав.

20.07.2016 ОСОБА_1 особисто звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області зі скаргою в якій просила повторно розглянути її заяву від 23.03.2015 та надати відповідь.

26.08.2016 Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області винесло рішення № 17 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з наданням замість паспорту громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який є лише документом, що дає право на виїзд з України та посвідчує особу громадянина України під час перебування за межами України.

22.11.2016 головний державний виконавець ВДВС УДВС ГТУЮ у Херсонській області виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 52243023 з примусового виконання виконавчого листа від 31.08.2016 № 661/2899/15-а, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області, з підстав фактичного виконання рішення суду в повному обсязі.

28.03.2017 представник ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області з заявою про виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 та нарахування й виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому громадянину, починаючи з 23.03.2015.

07.04.2017 Управління Пенсійного Фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області надало позивачу відповідь № Д-06/02, якою повідомив, що на вказане питання позивачу вже надавалася відповідь листом від 05.01.2016 № 12/03 на звернення від 25.12.2015. Відтак, не підлягають розгляду повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішене по суті.

25.06.2020 представник позивача звернулася з заявою до відповідача, яка не містить прохальної частини, за змістом якої, крім викладу обставин, представник зазначає таке: ..."Зважте на те, що ОСОБА_1 є громадянкою України й пенсія їй повинна нараховуватися по Законам України, як і іншим громадянам. Я сподіваюсь, що в Пенсійному фонді України не панують антисемітські настрої, які заважають вже 5 років отримувати пенсію ОСОБА_1 "...

21.07.2020 відповідач надав відповідь на звернення позивача від 25.06.2020 №2672/2449/А-02/8-2100/20, зазначивши, що "20.07.2016 ОСОБА_2 через свого представника звернулась до Новокаховського сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до якої додала копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 13.06.2001, орган видачі 2100. Оскільки не дотримано вимог щодо порядку звернення за призначенням пенсії (не надано паспорт громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію на території України) ОСОБА_3 відмовлено у призначені пенсії (рішення від 26.08.2016 №17). На сьогодні гр. ОСОБА_4 з додатковими документами до управління Фонду не зверталась".

Вважаючи лист відповідача від 21.07.2020 рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 4 ст. 8 Закону № 1058-ІV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (абз. 7 п. 2.9 Порядку № 22-1).

Згідно із п. 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, зі змісту наведених вище норм слідує, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, заявник подає відповідну заяву, додавши документи згідно із переліком, який передбачений Порядком № 22-1. Особа, яка звертається за пенсією, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Також суд відмічає, що Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначено назви та види документів, які зокрема, посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-VI передбачено, що документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

На підставі викладеного, суд вважає, що звертаючись до органу Пенсійного фонду за призначенням або перерахунком пенсії, особа повинна пред`явити, зокрема, паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу. При цьому, таким документом може бути, у тому числі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відтак, суд вважає, що у разі подання особою паспорту громадянина України для виїзду за кордон, вимога пенсійного органу щодо надання документу з відміткою про зареєстроване місце проживання на території України є протиправною.

Разом з тим, суд зауважує, що у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, та є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Варто відмітити, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 у справі № 661/2899/15-а, встановлено, що з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто призначення пенсії повинно проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії з підстав відсутності документів, які підтверджують проживання на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, в межах розгляду справи № 661/2899/15-а, суд апеляційної інстанції встановив відсутність залежності у реалізації особою права на пенсійне забезпечення та наявності у неї документів, які б підтверджували місце проживання на території України.

Отже, будь-який громадянин України, який досяг пенсійного віку, має встановлений законодавством страховий стаж та звернувся до пенсійного органу у встановленому порядку, має право на призначення пенсій.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21.07.2020 № 2672-2449/а-02/8-2100/20 про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком та, відповідно, зобов`язання призначити та виплачувати вказану пенсію, суд зазначає таке.

25.06.2020 позивач через свого представника звернулася з заявою до відповідача, яка не містить прохальної частини. У заяві йде мова про те, що ОСОБА_1 є громадянкою України та пенсія їй повинна нараховуватися відповідно до Законів України, як всім іншим громадянам.

21.07.2020 відповідач надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 25.06.2020 №2672/2449/А-02/8-2100/20, в якій зазначив, що останній раз позивач зверталася до пенсійного органу із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком 20.07.2016, до якої надала копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Розглянувши звернення від 20.07.2016, пенсійний орган виніс рішенням від 26.08.2016 № 17, яким відмовив у призначенні пенсії, оскільки позивач не надала паспорту громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію на території України. З іншими заявами та додатковими документами ОСОБА_1 на сьогоднішній день не зверталася.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що звернення представника позивача від 25.06.2020 за змістом та суттю не є заявою про призначення пенсії, поданою у формі та у спосіб, передбачених Порядком № 22-1, відтак, відповідь пенсійного органу від 21.07.2020 №2672/2449/А-02/8-2100/20 не є рішенням про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у розумінні вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1, а є відповіддю на звернення без вирішення питання про призначення пенсії по суті, а тому не порушує жодних прав позивача щодо призначення пенсії.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування відповіді пенсійного органу від 21.07.2020 № 2672/2449/А-02/8-2100/20 та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Разом з цим, суд зауважує про порушення прав позивача щодо не призначення пенсійним органом пенсії позивачу, про що зазначено у постанові суду апеляційної інстанції в межах адміністративної справи № 662/2899/15-а, яка набрала законної сили. У справі №662/2899/15-а суд, вирішуючи спір про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії, встановив обставини того, що незалежно від місця проживання ОСОБА_1 має право на призначення пенсії, а належним документом, що посвідчує її особу є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, питання наявності у позивача права на призначення пенсії встановлене рішенням суду, яке набрало законної сили.

Втім, вказане питання не визначене позивачем, як предмет розгляду даної справи, а обраний в межах даної справи спосіб захисту порушеного права не забезпечить відновлення прав ОСОБА_1 , оскільки є неналежним.

Відтак, невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не надала суду належних доказів протиправності листа відповідача від 21.07.2020 № 2672/2449/А-02/8-2100/20.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому відмовляє у задоволенні позову.

У період з 14.09.2020 до 29.09.2020 головуюча суддя Кисильова О.Й. перебувала у відпустці, з 28.09.2020 до 02.10.2020 - період тимчасової непрацездатності у зв`язку із хворобою.

Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачений судовий збір не підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 112010200