Справа № 500/1969/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1969/20

17 листопада 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця про накладення штрафу у ВП №62108143 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108925 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108143 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., у ВП №62108925 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., винесені при виконанні виконавчого листа №607/3534/17 від 27.03.2020, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , зобов`язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : надати їм ключі від вхідних дверей цих квартир та захисних ролетів, сигналізації та її паролю, внутрішніх замків міжкімнатних дверей; надати доступ до будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва прибудови вхідного тамбура з кафетерієм та підвального приміщення на АДРЕСА_3 ; відновити попередній стан цих квартир, котрий існував на день їх придбання, відповідно до технічних паспортів без врахування всіх обставин та неможливості виконання в повному обсязі.

05 серпня 2020 року ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до Тернопільського окружного адміністративного суду оригіналу відповідного документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або докази звільнення від сплати судового збору.

21 серпня 2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, а саме долучено до матеріалів справи платіжне доручення № від 30.07.2020 року на суму 840,80 грн. та оригінал квитанції № 0.0..1 від 19.08.2020 на суму 840,80 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 23.09.2020 судом ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 13.10.2020 о 09:45 год.

Ухвалою суду від 13.10.2020 розгляд справи відкладено на 04.11.2020 о 10:45 год., у зв`язку із неявкою представника відповідача.

27.10.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив із матеріалами виконавчого провадження №62108925 та № 62108143.

Ухвалою суду від 04.11.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) залишено позов без руху до 17.11.2020 та зобов`язано позивача надати заяву на продовження строку, а представника відповідача надати докази щодо направлення листів.

13 листопада 2020 року позивачем до суду подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

А також в судовому засіданні поставилося на обговорення питання про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судовому засіданні не заперечили проти переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

17.11.2020 в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзивах.

Ухвалою суду від 17.11.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) продовжено розгляд справи та перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

17 листопада 2020 року від сторін надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, надані у судовому засіданні 17.11.2020, дослідивши відзиви на позов, а також надані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини.

На виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувають виконавчі провадження №62108143 і №62108925 з примусового виконання виконавчого листа №607/3534/17 від 27.03.2020, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , зобов`язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : надати їм ключі від вхідних дверей цих квартир та захисних ролетів, сигналізації та її паролю, внутрішніх замків міжкімнатних дверей; надати доступ до будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва прибудови вхідного тамбура з кафетерієм та підвального приміщення на АДРЕСА_3 ; відновити попередній стан цих квартир, котрий існував на день їх придбання, відповідно до технічних паспортів.

18.05.2020 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшли заяви від ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 14.05.2020 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №607/3534/17, виданого 27.03.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

19.05.2020 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон України №1404-VІІІ) державними виконавцями винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №62108809 і №62107812, пунктом 2 яких повідомлено боржника позивача ОСОБА_1 про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

03.06.2020 виходом державного виконавця ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що виконання рішення суду на даний момент неможливе через відсутність дверей в будинок, технічна документація в справі відсутня, відсутні ключі до входу, знищені вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 .

03.06.2020 державному виконавцю ОСОБА_6 двері квартири ніхто не відчинив, хоча боржник був належним чином повідомлений, про що складено відповідний акт.

03.06.2020 державним виконавцем Любим А.В. направлено ОСОБА_1 вимогу і відповідно до частини першої статті 75 Закону України №1404-VІІІ винесено постанову про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

05.06.2020 і 17.06.2020 стягувачем ОСОБА_3 направлено начальнику Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаху В.Д. копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 від 16.03.1998 на ОСОБА_7 і від 09.07.1999 на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , оскільки при примусовому виконанні виконавчого листа №607/3534/17 03.06.2020 за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повідомили, що не можуть виконати рішення суду у зв`язку з тим, що не мають технічних паспортів на квартири АДРЕСА_5 .

16.06.2020 державним виконавцем Борецькою Х.В. направлено боржнику Собчуку А.Г. вимогу виконавця про виконання рішення суду, перевірка якого відбудеться 02.07.2020.

17.06.2020 виходом державного виконавця Любого А.В. за адресою по АДРЕСА_3 вчинення виконавчих дій виявилось неможливим оскільки стягувачем не надано технічних паспортів для відновлення попереднього стану квартир та не прибрано будівельні матеріали, про що складено відповідний акт.

02.07.2020 виходом державного виконавця Борецькою Х.В. за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що рішення суду в частині надання ключа до захисного рулету виконано, а в інших частинах не виконано. Зі слів боржників копії технічних паспортів для відновлення квартир у попередній стан не надано. Надати ключ від вхідних дверей не є можливим, оскільки самі двері відсутні (замуровані). Сигналізація та паролі від неї відсутні. Зі слів боржників перевірити даний факт не можливо, оскільки двері замуровані. Внутрішні замки міжкімнатних дверей також перевірити не можливо, як і сигналізацію. Також в даному акті зазначено, що технічні паспорти боржникам не надано, окрім того боржники відмовляються брати копії технічних паспортів, які наявні в матеріалах виконавчого провадження та надані стягувачем, запити про надання копій у відділ не надходили. Доступ до будівельних матеріалів , які були використані в процесі будівництва надано. Відновити в попередній стан квартири не можливо, оскільки є суперечності між сторонами щодо копій технічної документації.

03.07.2020 державним виконавцем Борецькою Х.В. направлено вимогу виконавця за вих. №58060 про зобов`язання боржника виконати рішення суду і проведення виконавчих дій 17.07.2020 за адресою по АДРЕСА_6 .

03.07.2020 відповідно до частини першої статті 75 Закону України №1404-VІІІ державним виконавцем Борецькою Х.В. у ВП №62107812 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на користь держави.

07.07.2020 і 21.07.2020 на адресу відповідача надійшли заяви боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №62107812 від 19.05.2020 та проханням надати копії технічних паспортів.

17.07.2020 виходом державного виконавця Борецькою Х.В. встановлено, що рішення суду виконано лише в тій частині, яка була виконана станом на 02.07.2020 а саме в частині надання ключа від одного захисного рулета, від інших не надано, а також надано доступ до будматеріалів, в інших частинах виконавчий документ не виконано. Зі слів боржників виконати рішення суду без звільнення прибудинкових територій від прибудов до квартир не можливо. Також стверджують про відсутність технічних паспортів і доступу до квартири АДРЕСА_4 .

20.07.2020 державним виконавцем Борецькою Х.В. відповідно до частини другої статті 75 Закону України №1404-VІІІ винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду на користь держави у розмірі 3400,00 грн.

Не погоджуючись із постановами державного виконавця про накладення штрафу у ВП №62108143 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108925 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108143 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., у ВП №62108925 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 16 частини третьої статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Виконання рішень немайнового (зобов`язального) характеру здійснюється у відповідності до статті 63 Закону України №1404-VIII.

За змістом статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець, крім іншого, зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. При цьому постанова про відкриття виконавчого провадження в обов`язковому порядку направляється рекомендованим поштовим відправленням. У разі невиконання боржником рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк без поважних причин, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання; рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду.

Згідно статті 75 Закону України №1404-VIII, яка встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Так, судом встановлено, що не виконання у виконавчих провадженнях №62108143 і №62108925 з примусового виконання виконавчого листа №607/3534/17 від 27.03.2020, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , зобов`язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : надати їм ключі від вхідних дверей цих квартир та захисних ролетів, сигналізації та її паролю, внутрішніх замків міжкімнатних дверей; надати доступ до будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва прибудови вхідного тамбура з кафетерієм та підвального приміщення на АДРЕСА_3 ; відновити попередній стан цих квартир, котрий існував на день їх придбання, відповідно до технічних паспортів пов`язане з обставинами не залежними від волі боржника.

Актами виходу державного виконавця від 03.06.2020, від 02.07.2020, від 17.07.2020 по місцю здійснення виконавчих дій встановлено, що виконання судового рішення на даний час не можливе з різних причин: відсутність дверей в будинок, відсутні ключі до входу, знищені вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 , самі двері відсутні (замуровані), сигналізація та паролі від неї відсутні, внутрішні замки міжкімнатних дверей також перевірити не можливо, як і сигналізацію, відновити в попередній стан квартири не можливо, оскільки є суперечності між сторонами щодо копій технічної документації.

Встановлено, що рішення суду виконано лише в частині надання ключа від одного захисного рулета, від інших не надано, а також надано доступ до будматеріалів, в інших частинах виконавчий документ не виконано. Зі слів боржників виконати рішення суду без звільнення прибудинкових територій від прибудов до квартир не можливо.

З аналізу наведених положень статті 75 Закону України №1404-VIII, вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України №1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Так, суд зазначає, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, та підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення. Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року по справі №127/3770/17.

Суд бере до уваги, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Розглядаючи заявлений спір, суд робить висновок про поважність причин невиконання судового рішення, оскільки позивачем здійснюються дії для належного виконання рішення суду по справі №607/3534/17, зокрема:

- звернення із заявою від 29.05.2020 до стягувачів для вчинення певних дій щодо вивозу будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва прибудови тамбура з кафетерієм та підвальним приміщенням по АДРЕСА_3 та прибудов до квартири АДРЕСА_4 , надання оригіналів технічних паспортів на квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 у редакції станом на дату придбання;

- заявою аналогічного змісту від 03.06.2020 до відповідача;

- заявою від 16.07.2020 до головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борецької Х.В. з проханням звернутися до суду про роз`яснення встановлення порядку і способу виконання судового рішення та про відстрочку виконання;

- заявою від 16.07.2020 про скасування постанови ВП №62107812 від 03.07.2020 про накладення штрафу.

Крім того, ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.06.2020 відкрито касаційне провадження у справі №607/3534/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2019 та на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16.03.2020 і витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу №607/3534/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування приміщенням.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем щодо не надання стягувачам ключів від вхідних дверей квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 та захисних ролетів, сигналізації та її паролю, внутрішніх замків міжкімнатних дверей; надання доступу до будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва прибудови вхідного тамбура з кафетерієм та підвального приміщення на АДРЕСА_3 ; відновлення попереднього стану цих квартир, котрий існував на день їх придбання, відповідно до технічних паспортів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах оскаржувані постанови про стягнення штрафу винесені без врахування всіх обставин справи, поважних причин не виконання судового рішення у повному обсязі, відтак постанови про накладення штрафу на позивача у у ВП №62108143 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108925 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108143 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., у ВП №62108925 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про поновлення строку на оскарження рішень державних виконавців, то суд зазначає наступне.

Порушення прав ОСОБА_1 відбулося 03.07.2020 року та 20.07.2020 року. Проте, позивач дізнався про порушення його права пізніше, після отримання постанов про накладення штрафу.

Станом на дату винесення відповідачем постанов від 03.07.2020 року, в Тернопільській області тривав карантин (відповідно до Постанови КМУ від 20.05.2020р. №392 в редакції від 27.06.2020 року, яка діяла станом на 03.07.2020р.)

Керуючись ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, строки на подання позовної заяви до адміністративного суду були продовжені на час дії такого карантину. Відтак, постанови від 03.07.2020 року позивач вправі був оскаржувати протягом дії карантину.

Суд звертає увагу, що карантин в Тернопільській області тривав також і після 03.07.2020 року (відповідно до постанови КМУ від 20.05.2020р. №392 в редакції від 27.06.2020 року - до 31.07.2020 року).

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020р., який набрав чинності 17.07.2020р., процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від ЗО березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Позовна заява ОСОБА_1 подана 31.07.2020 року, відтак, суд вважає, що позивач має право на поновлення строків на підставі перехідних положень до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731 -IX від 18.06.2020р.

Окрім того, постанови від 20.07.2020 року ОСОБА_1 отримав 28.07.2020 року, що підтверджується копією поштового конверту та трекінгом відповідного поштового відправлення.

Таким чином, зважаючи на те, що постанови від 20.07.2020 року позивач отримав 28.07.2020 року, а позовну заяву подано 31.07.2020р., суд вважає, що ним не пропущено 10-денного строку на оскарження постанови.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваних постанов, не спростував обґрунтування позовних вимог позивачем.

Отож, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення № від 30.07.2020 року на суму 840,80 грн. та оригіналу квитанції № 0.0..1 від 19.08.2020 на суму 840,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

Поновити строк на оскарження рішень державних виконавців щодо накладення штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях № 62108143 та № 62108925.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця про накладення на ОСОБА_1 штрафів у ВП №62108143 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108925 від 03.07.2020 у сумі 1700,00 грн., у ВП №62108143 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн., у ВП №62108925 від 20.07.2020 у сумі 3400,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп., сплачений згідно платіжного доручення № від 30.07.2020 року та в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп., згідно оригіналу квитанції № 0.0..1 від 19.08.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_7 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження/місце проживання: вул. Князя Острозького, 14,м. Тернопіль,46008 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40330167).

Головуючий суддя Подлісна І.М.