Справа № 400/1378/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1378/20
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІК - АГРО ЮГ" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 по справі № 400/1378/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІК - АГРО ЮГ" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.02.2020 № 8, № 8, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року ТОВ "НІК - АГРО ЮГ" звернулось з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.02.2020 № 8 і № 8.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що достатньою підставою для нарахування сум податку, що належать до податкового кредиту, є зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна. За умови правильного оформлення господарської операції первинними бухгалтерськими документами поверхові судження податкового органу не можуть впливати на реальність конкретної операції, нівелюючи її наслідки, які фактично настали і це підтверджено належними доказами. Висновки перевіряючих ґрунтуються на податковій інформації про контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарської операції, яка мала місце у періоді, що перевірявся. З огляду на наявність первинних документів, такі доводи відповідача не є підставою для висновку про відсутність фактичного виконання спірних операцій. Твердження відповідача про відсутність товарно-транспортної накладної не відповідає дійсності, як і відсутність водія в штаті позивача. Наявність довіреностей на отримання товару не передбачена чинним законодавством. Відповідач не надав доказів наявності вироку щодо контрагента позивача. Перевіряючі не обґрунтували мотивів неврахування первинних документів. При цьому, в ході перевірки не було встановлено, що відомості в документах є неповними, недостовірними або суперечливими.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. До перевірки не надано документи, що підтверджують якість та комплектність товару, його відповідність державним стандартам України або затвердженим технічним умовам заводу-виробника. У наданих позивачем видаткових накладних проставлено лише підпис, без зазначення особи, яка приймала товар. Не надано журнал обліку довіреностей або інші документи для отримання товару, товарно-транспортні накладні або інші документи щодо транспортування товару. У штаті позивача відсутній водій, не встановлено виплату доходу суб`єктам господарської діяльності, які надають транспортні послуги. Отже, факт руху товару від продавця (ТОВ "Торг-База") до покупця (позивача) неможливо підтвердити. До перевірки не надано також технічні паспорти, сертифікати якості або інші документи, які підтверджують походження придбаного товару; акти приймання-передачі товару на склад, книгу складського обліку тощо. У ТОВ "Торг-База" відсутні об`єкти оподаткування, трудові ресурси, податкова звітність з лютого 2019 року не подається, не встановлено придбання автотранспортних чи навантажувальних послуг. Відповідачем досліджено ланцюги постачання ідентифікованого товару на адресу ТОВ "Торг-База", реалізація якого в подальшому була оформлена на адресу позивача, та встановлено невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів. ТОВ "Торг-База" і ТОВ "Нігем" є фігурантами досудового розслідування за ознаками кримінальних правопорушень. Сукупність встановлених відповідачем фактів свідчить, що метою функціонування ТОВ "Торг-База" є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. При оформленні первинних документів при здійснення операцій з отримання товарів позивачем не доведено та не підтверджено реальність здійснення операцій..

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 20 липня 2020 року у задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "НІК - АГРО ЮГ" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд не взяв до уваги той факт, що документальна "виїзна" перевірка проводилася у приміщенні відповідача, а якщо б вона проводилася за місцем знаходження позивача, то перевіряючі змогли б ознайомитись з усіма наявними документами відразу;

- судом першої інстанції не взято до уваги те, що відсутність у ТОВ "Торг-База " об`єктів оподаткування, трудових ресурсів та те що податкова звітність з лютого 2019 року не подається не встановлення придбання автотранспортних чи навантажувальних послуг не є підставою для визнання фіктивності господарської операції;

- суд не врахував , що на підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «Торг - База», позивачем надано до матеріалів справи письмові докази: видаткові накладні, податкову накладну, докази сплати вартості товару, товарно - транспортну накладну, копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, наказу про прийняття водія, штатного розпису підприємства.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а. с. 92-95).

28.12.2018 позивач уклав із ТОВ "Нігем" договір поставки № 29, за умовами якого придбав товар, найменування, кількість та вартість якого зазначені в рахунку-фактурі від 26.12.2018 № РФ-00000327 (а. с. 48-49). Вартість товару сплачена позивачем 28.12.2018 (а. с. 50-52).

При отриманні матеріалів виявилося, що оплачений позивачем товар на складі ТОВ "Нігем" відсутній у наявності, у наслідок чого 28.12.2018 позивачем (первісний кредитор), ТОВ "Нігем" (первісний дебітор) і ТОВ "Торг-База" (новий дебітор) укладено тристоронній договір № 1, за умовами якого первісний дебітор відступив, а новий дебітор набув обов`язку виконання умов відпуску сплаченого товару у відповідності до Договору поставки від 27.12.2018 № 29 (а. с. 53).

Згідно з видатковими накладними від 28.12.2018, товар отримано позивачем (а. с. 54-65).

Придбаний у ТОВ "Торг-База" товар використаний позивачем під час ремонту нежитлових приміщень та крівлі (а. с. 73-91).

У січні 2020 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача по взаємовідносинам із контрагентом-постачальником ТОВ "Торг-База" за грудень 2018 року та з контрагентами -покупцями, результати якої оформлені актом від 20.01.2020 № 63/14-29-05-08/41276551 (а. с. 9-40).

Перевіркою встановлено наступні порушення, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень:

- п. 98.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 71 097,00 грн;

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, у результаті чого завищено суму від`ємного значення з ПДВ на загальну суму 29 104,00 грн.

В останній день перевірки 13.01.2020 відповідачем складено акт щодо ненадання платником до перевірки документів у повному обсязі (а. с. 159-160), а саме: технічних паспортів, сертифікатів якості або інших документів, які підтверджують якість та походження придбаного товару; товарно-транспортних накладних, договорів з суб`єктами господарювання-перевізниками, заявок на перевезення, актів приймання-передачі виконаних автоперевізником послуг, стану розрахунків з автоперевізником, інших документів, які б підтверджували рух товару від постачальника до покупця; довіреностей або інших документів на отримання товару позивачем від постачальника ТОВ "Торг-База"; актів приймання-передачі товару на склад, документів складського обліку тощо.

13.02.2020 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 8, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 29 104,00 грн;

- № 8, яким збільшено суму податкового зобов`язання з ПДВ на 71 097,00 грн і нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17 774,25 грн (а. с. 42-47).

Висновки акту перевірки мотивовані не підтвердженням реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Торг-База".

На сторінці 17 акту перевірки (а. с. 25) відповідачем наведено встановлений з Єдиного реєстру податкових накладних ланцюг постачання ідентифікованого товару, на адресу ТОВ "Торг-База", реалізація якого в подальшому була документально оформлена на адресу позивача. Так, встановлено, що всі контрагенти ТОВ "Торг-База" зареєстровані в м. Києві чи в м. Миколаєві, основні фонди та наймані працівники відсутні. У зв`язку з ненаданням позивачем технічних паспортів, сертифікатів якості або інших документів відповідач не зміг встановити походження придбаного товару. А у зв`язку з ненаданням товарно-транспортних накладних, договорів з суб`єктами господарювання-перевізниками тощо, відповідач не зміг встановити дійсний рух товару від продавця до покупця. Крім того, відповідач посилається на досудове розслідування № 0000638 щодо ТОВ "Торг-База" і ТОВ "Нігем".

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи встановлені у справі обставини в сукупності, відсутність основних засобів та трудових ресурсів у контрагента-постачальника, детально досліджений відповідачем рух товару по ланцюгу постачання, всі контрагенти в якому мають ознаки фіктивності, ненадання позивачем у повному обсязі документів щодо походження та руху товару, наявні підстави для обґрунтованого висновку про відсутність реально вчинених господарських операцій між позивачем і ТОВ "Торг-База".

Колегія суддів вважає не погоджується із вказаними висновками з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

На підставі підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом пункту 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

На підставі пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом статті 3 Закону № 996-ХІV податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

На підставі статті 9 Закону України № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З приписами пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745, в акті перевірки мають бути деталізовані обставини податкового правопорушення, зокрема, первинні документи, що підтверджують показники, які відображені платником податків у податковій звітності та використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансова, статистична та інша звітність, пов`язана з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладений на контролюючі органи.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив із того, що видаткові накладні містять лише підпис особи, яка прийняла товар, без зазначення прізвища та ініціалів. Позивачем не надано пояснень або підтверджуючих документів з приводу того, ким отримано придбаний товар.

З приводу товарно-транспортної накладної від 16.01.2019 № 15, за якою товар перевозився автомобілем позивача (а. с. 66-68) та наказу від 21.05.2018 № 8 про прийняття на роботу водія ОСОБА_1 , а також штатний розпис товариства на 2018 рік і на 2019 рік, в яких наявні посади водія (а.с. 69-71), суд першої інстанції вказав , що зазначені докази також не були надані до перевірки.

При цьому суд першої інстанції врахував , що в обґрунтування своєї позиції відповідач в акті перевірки проаналізував податкову інформацію по ТОВ "Торг-База" та його контрагентам-постачальникам і встановив:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів/послуг без наявності трудових ресурсів;

- відсутність інформації про можливість зберігання товарів;

- відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні);

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства;

- відсутність інформації про залучення сторонніх організацій для транспортування товарів та надання послуг відповідно до податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- маніпулювання податковою звітністю шляхом підміни товару, згідно даних ЄРПН встановлено невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів/послуг по ланцюгу постачання.

Ненадання вказаних документів на момент перевірки підтверджено належним та допустимим доказом актом від 13.01.2020 щодо ненадання платником до перевірки документів у повному обсязі (а.с.159-160).

Підсумувавши наведене, суд першої інстанції погодився із висновками відповідача про відсутність у ТОВ "Торг-База" необхідних трудових та виробничих ресурсів з урахуванням змісту і специфіки операцій, які передбачають наявність основних засобів, об`єктів оподаткування, складських приміщень, необхідних виробничих потужностей, забезпечення спеціальних умов для зберігання товарів, придбання і реалізацію яких документально оформлено при взаємовідносинах із контрагентами-постачальниками та покупцями, а також враховуючи, що відповідні сторонні послуги з експлуатації основних засобів та обладнання не придбавалися, трудові ресурси у сторонніх організацій для здійснення господарської діяльності не залучалися, вбачається відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих операцій між ТОВ "Торг-База" та його контрагентами. При оформленні первинних документів при здійсненні операцій з отримання товарів позивачем не доведено та не підтверджено реальність здійснення операцій.

Проаналізувавши норми податкового законодавства, суд першої інстанції зазначив, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції суд виходив з того . що позивачем не надано відповідних пояснень та беззаперечних доказів реального характеру господарських операцій, а документи , оформленні за результатами відносин із вказаним контрагентом є такими, що є не належною підставою для формування оспорюваного податкового кредиту.

Водночас з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.

Фактично суд, надаючи оцінку первинної документації, проаналізував із точки зору взаємоузгодженності та неповноти інформації, яка не дає змоги свідчити про реальність господарської операції , а відтак і про не доведення факту отримання ТОВ "Нік-Агро ЮГ" товарів (металоконструкцій) від ТОВ "Торг-База".

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.05.18 року, справа № 818/1070/17, номер судового рішення в ЄДРСРУ 73811933, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому презумпція добросовісності платника податків як зазначено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 (№ К/9901/49277/18) справа 809/1337/17 - означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Досліджуючи питання щодо реальності постачання металоконструкцій та його фактичного використання, колегія суддів передовсім виходить із об`єктивної потреби позивача у металоконструкціях під час здійснення ремонту господарських будівель.

Слід зазначати, що позивач є власником комплексу будівель та спору, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Нова Одеса, вулиця Єланецьке шосе, будинок №1 ( див., зокрема, пункт 2.9 Акта перевірки , а.с.12-13).

Із договору підрядних ремонтних робіт нежитлових приміщень № 1 від 03.09.2019 вбачається, що позивач уклав угоду із ТОВ "Абадан-Строй" щодо виконання ремонту житлових приміщень та ремонту крівлі нежитлових приміщень(а.с.73-74).

Згідно пункту 1 вказаного Договору ремонті роботи будуть проводитись за адресою: Миколаївська область, місто Нова Одеса, вулиця Єланецьке шосе, будинок №1згідно затвердженою проектно-кошторисною документацією.

При цьому замовник ( ТОВ "Нік-Агро ЮГ" ) бере на себе всі витрати , пов`язані з закупівлею усього будівельного матеріалу та інструментів пов`язаних із ремонтом об`єктів в тому числі - доставка будівельних матеріалів.

На виконання цього договору сторони визначили та погодили Договірну ціну( а.с.75), Локальний кошторис на будівельні роботи(а.с.76-77) ; Відомість ресурсів до локального кошторису "2-1-1(а.с.78); Розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису "2-1-1 (а.с.79-80); Розрахунки №№1-4. Прямі витрати та загальновиробничі витрати: будівельні /монтажні роботи (а,с.81-83) та склали Акт прийму-передачі №1 будівельних матеріалів для проведення поточного ремонту в будівлях ТОВ "НІК-Агро Юг" (а.с.84) та Акт приймання будівельних робіт за лютий 2020 року (86-88); Акт приймання виконаних робіт від 28.02.2020 ( а.с.89).

По факту виконаних робіт та сплати коштів ТОВ "Абадан-Строй" зареєстрована податкова накладна (а.с.90)

При цьому, суд першої інстанції, встановлюючи обставини справи зазначив , що придбаний у ТОВ "Торг-База" товар використаний позивачем під час ремонту нежитлових приміщень та крівлі.

Наявність наведених доказів свідчить про необхідність позивача у витратах на металоконструкції на виробничі цілі є об`єктивним критерієм.

При цьому , як убачається із матеріалів справи, згідно з видатковими накладними від 28.12.2018, товар отримано позивачем (а. с. 54-65).

Вирішуючи спірне питання, чи отримував позивач металоконструкції саме від ТОВ "Торг База", суд також виходить із того, що податковим органом не встановлено отримання металоконструкцій від інших у тому числі і у неустановлених осіб.

А якщо ані судом, ані податковим органом такого факту не встановлено, то не можливо ігнорувати той факт, що металоконструкцій позивач отримував від ТОВ "Торг База", посилаючись лише на підстави дефектів та взаємовиключності первинних документів позивача.

Відповідач замість того, щоб надати докази (пункт 2.3.2.2 підпункту 2.3.2 пункту 2.3 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами № 395, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.03.2013 № 395, у тому числі і шляхом зобов`язання позивача провести ревізію залишків відповідно до підпункту 20.1.19 підпункту 20.1 статті 20 ПК України та вказати конкретні фактичні дані ( це можливо під час проведення обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, у тому числі зняття залишків ТМЦ, готівки відповідно до пп. 2.3.1 п. 2.3 розділу II Порядку № 395), які свідчать про відсутність факту отримання металоконструкцій, побудував свою правову позицію таким чином: оскільки позивач не спростував претензій податкового органу, то це і є достатнім доказом, який беззаперечно доводить про відсутність факту отримання позивачем пального.

При цьому колегія суддів наголошує, що висновки податкового органу щодо контрагента позивача, як от: неможливість поставки металоконструкцій з огляду на відсутність даних про придбання останнім такого; відсутність можливості виконання операцій без наявності трудових ресурсів; подання до органів ДПІ обліку Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік з нульовими показниками: неподання до податкових органів обліку податкових декларацій з ПДВ: суд відхиляє, оскільки вони стосуються виключно контрагента позивача, якій не є суб`єктом перевірки за Актом від 20.01.2020 № 63/14-29-05-08/41276551 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Нік-Агро ЮГ" по взаємовідносинам з контрагентом постачальником ТОВ "Торг-База" за грудень 2018 року та контрагентами - покупцями , яким в подальшому були реалізовані товари/послуги , придбані у вищенаведеного контрагента постачальника, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Таким чином, податковий орган, з яким погодився суд першої інстанції, фактично застосували принцип негативного доказу побудувавши власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує.

Наведені судження є вагомими для спростування доводів податкового органу , про не доведеність позивачем факту отримання металоконструкцій в контексті приписів статті 198 ПК України

Між тим, іншою важливою особливістю цієї справи є факт реєстрації контрагентом позивача податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, суд першої інстанції, в порушення приписів пункту 3 частини 4 статті 246 КАС України не надав мотивовану оцінку факту реєстрації податкових накладних контрагентом позивача в ЄРПН.

Вказаний факт є доречним та важливим аргументом та має вирішальне значення для вирішення цього спору з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статі 14 ПК України передбачено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами;

Відповідно до пункту 201.10 статі 201 ПК України ( в редакції Закону України № 1797-VIII від 21.12.2016) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Враховуючи положення Закону України від 07.12.2017, № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", часові строки дії Постанови КМ України , від 21.02.2018, № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", абзац третій пункту 201.10 статі 201 ПК України на момент виникнення спірних правовідносин був чинним

Як вбачається із пояснювальної записки до проекту Податкового кодексу України від 21.09.2010, запровадження Єдиного реєстру податкових накладних з метою покращення адміністрування податку на додану вартість; своєчасного виявлення безпідставно заявлених сум до відшкодування з бюджету; запобігання мінімізації податкових зобов`язань; прискорення здійснення податковими органами перевірки достовірності даних податкової декларації. Впровадження електронної системи адміністрування податку на додану вартість відповідає вимогам Директиви Ради 2006/112/ЄС.

Тобто, вже на етапі реєстрації податкових накладних державою запроваджено механізм своєчасного виявлення безпідставно заявлених сум до відшкодування з бюджету; запобігання мінімізації податкових зобов`язань.

При цьому варто зауважити , що показники податкового кредиту, які зазначені в податкових накладних, автоматично відображаються у податковій звітності платника податків, а відтак, з моменту реєстрації податкової накладної йде повна легалізація податкового кредиту з послідуючим відображенням у відповідній податковій звітності.

Податковий орган висновувався на тому, що позивач порушив вимоги пункту 198.1,198.2,198.3 статі 198 ПК України, котрий регламентує умови віднесення платником податків відповідних сум до податкового кредиту.

Натомість абзац третій пункту 201.10 статті 201 ПК України визначає інші правові підстави для формування податкового кредиту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив , що національними органами слід дотримуватись вимог законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

З наведеного правового регулювання випливає, що факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН є належною та достатньою підставою для формування позивачем податкового кредиту..

Також слід врахувати й те, що відповідно до приписів пункту 201.1 статі 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації , зокрема, платник податку має право зареєструвати у ЄРПН податкові накладні, у яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200-1 ПК України.

Тобто, презюмується, що контрагент позивача, зареєструвавши податкові накладні, попередньо сплатив податок на додану вартість по факту продажу металоконструкцій позивачу.

Отже, заперечення права позивача на формування податкового кредиту може привести до правової ситуації, що за спірною господарську операцію буде двічі сплачено податок на додану вартість.

Відповідно, відмова визнати право позивача на податковий кредит сама по собі не видається виправданою необхідністю забезпечити сплату податків, всі з яких були сплачені постачальником.

У цьому відношенні суд відмічає обмеженість тлумачення положення, на підставі якого відповідач відмовився визнати право позивача на податковий кредит, а також відсутність будь-якої оцінки податкового органу наслідків для державного бюджету у результаті встановлення відсутності первинних документів щодо фактичного отримання товару.

Аналогічний правовий висновок міститься у пункті 68 рішення Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі Булвес" АД проти Болгарії" заява N 3991/03).

Підсумовуючи наведене колегія суддів зазначає, що правова кваліфікація спірної господарської операції висвітлена відповідним державним органом по різному, а саме: держава в особі податкового органу визнає легальність вказаної господарської операції з точки зору реєстрації контрагентом позивача -ТОВ "Торг База" податкових накладних в ЄРПН та відповідним відрахуванням коштів на спеціальний рахунок Держказначейства України (фактично сплата контрагентом позивача ПДВ по факту поставки), та наявність податкового повідомлення рішення податкового органу щодо неврахування вказаної суми ПДВ, сплаченого для податкового кредиту ТОВ "Нік-Агро ЮГ" по факту відсутності поставки.

В пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

Отже, з огляду на те, що саме на податковий орган покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, зокрема і належний контроль щодо сплати ПДВ під час реєстрації податкових накладних, які посилять прозорість і ясність їх дій, мінімізують ризик помилок ( дивись, зокрема & 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі Лелас проти Хорватії від 20.05.2010 року, номер заяви 55555/08), з моменту отримання ним товару від контрагента, що підтверджується податковими накладними, у позивача виникло легітимне право на віднесення сум податку по операції з цим контрагентом до складу свого податкового кредиту.

Позивачем до суду першої інстанції надані первинні документи на підтвердження реальності спірних господарських операцій, які за позицією податкового органу відповідають зовнішнім формальним ознакам .

Відсутність окремих документів, так само як і недоліки в їх оформленні, не можуть свідчити про нереальність господарських операцій, якщо інші надані позивачем документи в своїй сукупності, дозволяють зробити висновок про зміст та обсяг господарських операцій та реальний характер таких.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 04 лютого 2020 року, справа №804/17547/14, номер судового рішення в ЄДРСРУ 87623885

Водночас наявність первинних документів разом із наявністю зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН спростовує висновок податкового органу про наявність в діях позивача складу податкового правопорушення.

При цьому відповідач внаслідок перевірки не зазначав, що спірні операції вчиненні без ділової мети чи з метою отримання податкової вигоди.

Встановлення ж цих критеріїв, на переконання суду, можливе внаслідок проведення документальної перевірки усієї документації позивача суцільним порядком за певний період , та може бути підставою для висновку про незаконність формування податкового кредиту незалежно від факту реєстрації податкових накладних.

Саме з цих міркувань та на цих підставах у сукупності із доказами, які наведені вище, суд визнає недоведення податкових органом об`єктивних підстав вважати наявність в діях позивача складу податкового правопорушення (факту неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість), які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених Податковим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неможливості покладення в основу висновків акту перевірки інформації про відкрите кримінальне провадження щодо контрагента-постачальника, оскільки відповідач не надав вироку суду, який набрав законної сили, по вказаному провадженню.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами податкового органу,з якими погодився суд першої інстанції, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми по господарським відносинам з ТОВ "Торг - База", у зв`язку з чим, спірне податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 8 від 13.02.2020 слід визнати протиправним та скасувати.

З приводу податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 8 від 13.02.2020, яким встановлена сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) періоду - 29 104 грн, колегія суддів зазначає , що спірне рішення ґрунтується на тих же правових підставах, що і податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 8 від 13.02.2020, а відтак його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи апелянт довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду з постановленням нового рішення про задоволення позову .

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України , якщо суд апеляційної інстанції , не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач сплатив за подачу адміністративного позову 2 102, 00 грн ( а.с.105) та за подачу апеляційної скарги 3 153, 00 грн ( а.с. 194).

Отже, у відповідності до приписів частини 1 статті 139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 255 (2 102, 00 грн + 3153, 00 грн = 5 255,00) грн.

Керуючись статтями 308, 309, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІК - АГРО ЮГ" задовольнити .

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 по справі № 400/1378/20 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 8 від 13.02.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 8 від 13.02.2020.

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул. Лягіна,6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІК - АГРО ЮГ" ( 56602, Миколаївська область , м. Нова Одеса, вул. Пушкіна,буд.21; ) судовий збір у сумі 5 255 грн ( п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.