Справа № 640/20063/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 залишок з частково виплаченої компенсації за неотримане речове право у розмірі 90,83 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 28698,30 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 21985,00 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за неповний розрахунок при звільненні з військової служби у розмірі 65023,40 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) залишок з частково виплаченої компенсації за неотримане речове право у розмірі 90,83 грн.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2019 роки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Позивач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військвоої служби у розмірі 28698грн. 30 коп. та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з військової частини моральної шкоди на користь позивача у рлозмірі 10000 грн. 00 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 30.06.2016 серії НОМЕР_4 (а.с. 70).

Наказом начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2019 № 123 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 27.05.2019 та направлено для взяття на військовий облік до Заводського РВК міста Миколаєва (а.с.45).

06 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міністра оборони України із заявою щодо проведення неповного розрахунку з додаткових видів грошового забезпечення при звільненні з військової служби, зокрема, компенсації за неотримане речове право, компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, одноразової грошової допомоги (а.с.22-27).

1. Листом від 25.07.2019 №308/9/8747 Військовою частиною НОМЕР_5 , якій підпорядковано військову частина НОМЕР_1 повідомлено позивача, що Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут було надано довідку про вартість речового майна ОСОБА_1 від 17.05.2019 № 24 на суму 4 558,48 грн, яку було включено в заявку до Центрального управління речового майна Збройних Сил України за вих. № 223/312/1/04 від 04.07.2019. Після надходження коштів на рахунок Військового інституту належну грошову компенсацію за неотримане речове майно буде виплачено в повному обсязі.

У листу також зазначено, що за умовами пункту 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особах, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у разі звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту одноразова грошова допомога виплачується за наявності вислуги десять календарних років і більше. Виходячи з довідки про проходження військової служби, мінімальної вислуги років для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби ОСОБА_1 не набув.

Також зазначено, що в особливий період надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік припинено, то і будь-які наслідки щодо невикористання зазначеної відпустки не повинно наступати, в тому числі і виплати грошової компенсації (а.с.64-65).

Вважаючи що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому компенсацію за неотримане речове право, одноразову грошову допомогу, компенсацію невикористані дні додаткової відпуски, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо позовоних вимог в частині про стягнення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військвоої служби у розмірі 28698грн. 30 коп. колегія суддів, зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до підпунктом 1 пункту 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (яка діє з 10.08.2018) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зі змісту зазначених норм вбачається дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги:

- особам, які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за станом здоров`я;

- особам, які звільнені зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, станом на час звільнення з військової служби, вислуга років позивача складала 06 років 03 місяця та 27 днів, а підставою для звільнення слугувало закінчення строку контракту, що, виходячи з приписів чинного законодавства, не надає йому право на отримання одноразової грошової допомоги.

З вищевикладеного вбачається,що позивач не набув права на отримання такої допомоги.

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з військової частини моральної шкоди на користь позивача у рлозмірі 10000 грн. 00 коп.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, моральну шкоду позивач вимагає, у першу чергу, у зв`язку з неповним розрахунком при звільненні.

Проте доводи позивача про завдання йому моральних страждань у зв`язку із зазначеними фактами належними і достатніми доказами під час розгляду справи підтверджені не були.

Стверджуючи про те, що внаслідок не виплати всіх сум, що належали позивачу при звільненні, позивачу було завдано моральну шкоду, останнім не доведено факту наявності будь-яких обставин, що свідчили б про перенесені душевні та/або фізичні страждання та їх природу; приниження честі та гідності позивача або його ділової репутації.

Таким чином суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджується, а судом не встановлено наявність причинного зв`язку між протиправними діями відповідача під час проведення розрахунку з позивачем та душевними стражданнями, про які стверджує позивач. Суд також враховує, що позивач не надав жодних доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову частково.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.