Справа № 160/11521/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2020 року придбав 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу від 27.02.2020 року, реєстровий номер 1617, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А.
За поясненням позивача, останнім було сплачено 4025,60 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (1 відсоток від загальної вартості квартири, згідно договору купівлі-продажу квартири) на рахунок УК у Шевченківському районі м. Дніпра. Проте, сплата даного збору, на думку позивача, була помилковою, оскільки вищезазначене житло придбавалося позивачем вперше, тому відповідно до норм чинного законодавства позивач був звільнений від сплати такого збору.
20.08.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо повернення помилково сплачених грошових коштів за майно, придбане вперше.
Позивач не погоджується з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та вважає його протиправним.
Ухвалою суду від 24.09.2020 року, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідач надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що 20.08.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 4025,60 грн.
Проте, зі змісту даної заяви неможливо зробити висновок стосовно доведеності обставин щодо обов`язку Управління повернути сплачені кошти.
При цьому відповідач зазначає, що заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі із визначенням відповідної інформації, встановленої Порядком № 787.
Оскільки чинним законодавством про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не передбачено порядок повернення збору у випадку розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, Управління вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. за реєстровим № 1617, ОСОБА_1 придбав у власність Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями відповідного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №220944092 від 20.08.2020 року.
Для оформлення вказаного договору позивачем згідно квитанції № 12А54F1CD4 від 27.02.2020 року було сплачено грошові кошти, а саме: пенсійний збір за купівлю нерухомого майна 1% у розмірі 4025,60 грн.
Судом встановлено, що 20.08.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повернення сплачених коштів за майно, придбане вперше.
Вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має законних підстав для повернення помилково перерахованих коштів за майно, придбане вперше, тому питання повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна платнику збору можливо вирішити в судовому порядку.
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначається Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року (далі - Закон № 400/97).
Відповідно до абзацу 1 пункту 9 статті 1 даного Закону, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 15-1 Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пункт 15-3 Порядку передбачає, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 р. (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 р. (справа №819/1667/17).
Варто зазначити, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки, невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Як свідчать матеріали справи, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не встановлено.
У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).
Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Відповідно до п.п. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Із матеріалів справи вбачається, зокрема, із квитанції від 27.02.2020 р. № 12А54F1CD4 та не заперечується відповідачем, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4025,60 грн. сплачений позивачем на рахунок Державного бюджету України через банк отримувача Казначейство України, отримувач УК у Шевченківському районі м. Дніпра.
З огляду на наведене, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем пенсійного збору в розмірі 4025,60 грн.
Разом з тим, позивачем заявлено вимогу щодо зобов`язання відповідача надати відповідне подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
При цьому, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач здійснив оплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4025,60 грн. на Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра.
Тому, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача сформувати та подати відповідне подання до Управління правління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра.
Крім того, вирішуючи вказаний спір, судом встановлено, що позивачем у прохальній частині позовної заяви допущено описку, а саме, замість вірного номеру квитанції про оплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна «№ 12А54F1CD4 від 27.02.2020 р.» зазначено «№ 12А54F1CF4 від 27.02.2020 року». Тому, суд доходить висновку про необхідність вказати вірний номер квитанції про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна - «№ 12А54F1CD4 від 27.02.2020 р.».
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18.11.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька