Справа № 540/2546/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2546/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Херсонського міського центру зайнятості (далі - відповідач, Херсонський МЦЗ), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Херсонського МЦЗ від 17.07.2020 року №НТ200717 про визнання недійсним наказу від 04.05.2020 року №НТ200504 і призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 04.05.2020р. по 28.04.2021р.;

- зобов`язати Херсонський МЦЗ поновити виплату допомоги по безробіттю з призначення допомоги по безробіттю на 720 календарних днів, з урахуванням скорочення терміну виплат до 630 днів, а саме з 04.05.2020р. по 17.12.2021р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці у віці 58 років Херсонським МЦЗ з 04.05.2020 року (день надання статусу безробітної) призначено до виплати допомогу по безробіттю у відповідності до приписів п. 3-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», положень ч. ч. 1, 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 цього Закону, строком на 720 календарних днів (по 17.12.2021р.), як особі передпенсійного віку (тобто за 02 роки до дати набуття права на пенсію). Листами від 06.08.2020 року №2120/06/2631/20, від 04.09.2020 року №2120/06/2973/20 Херсонським МЦЗ повідомлено ОСОБА_1 про скасування попереднього рішення та прийняття рішення, яким допомогу по безробіттю позивачці призначено на строк, який не може перевищувати 270 календарних днів. Зменшення строку виплати допомоги мотивовано змінами у законодавстві, а саме доповненням п. 3-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» абзацом 4 згідно Закону України від 13.04.2020 року №553-IX. Позивачка із такою позицією не погоджується, стверджує, що вказані норми не мають застосовуватись до осіб передпенсійного віку, які мають право на призначення допомоги по безробіттю на строк до 720 календарних днів. Так як ОСОБА_1 звільнилась з останнього місця роботи за власним бажанням, означений строк в силу приписів п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто з урахуванням скорочення на строк до 90 календарних днів, не може бути меншим 630 календарних днів. Позивачка наголошує на тому, що наведені обставини в сукупності свідчать на користь висновку про протиправність спірного рішення, у зв`язку із чим таке рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки заяви.

Ухвалою суду від 16.09.2020 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За змістом відзиву, відповідач не визнає заявлені позивачем вимоги, вказує на відповідність оскаржуваного рішення нормам абз. 4 п. 3-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (за змінами, внесеними Законом України від 13.04.2020р. №553-IX). У задоволенні позову просить відмовити.

08.10.2020 року позивачкою подано відповідь на відзив, згідно якої остання не погоджується із позицією відповідача, вказує на те, що доводи відзиву не спростовують висновків позовної заяви.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.04.2020 року ОСОБА_1 звільнено з Приватної виробничо-комерційної фірми «Пані Крістіна» за згодою сторін згідно приписів п. 1 ст. 36 Законів про працю України.

З 04.05.2020 року ОСОБА_1 зареєстровано у Херсонському міському центрі зайнятості як безробітну, та з цієї ж дати наказом від 04.05.2020 року №НТ200504 призначено їй виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років строком на 720 календарних днів (як особі передпенсійного віку), що становить 70% відсотків середньої заробітної плати, визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Наказом від 17.07.2020 року №НТ200717 визнано недійсним наказ №НТ200504, призначено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років строком на 270 календарних днів, що становить 70% відсотків середньої заробітної плати, визначеної відповідно до порядку, затвердженого КМУ.

Мотивуючи зменшення строку виплати допомоги, відповідач посилається на абзац 4 пункту 3-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (за змінами, внесеними Законом України від 13.04.2020р. №553-IX).

Позивачка не погоджується із правомірністю наказу відповідача від 17.07.2020 року №НТ200717, вказує на його протиправність з огляду на те, що дія означеної норми не розповсюджується на осіб передпенсійного віку згідно абз. 2 ч. 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, визначено Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI в редакції чинній станом на момент призначення позивачці виплати допомоги по безробіттю).

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону №5067-VI визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

- безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

- вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа;

- працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Згідно ст. 5 Закону №5067-VI, держава гарантує у сфері зайнятості: вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; соціальний захист у разі настання безробіття; захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

У відповідності до приписів ст. 43 Закону №5067-VI, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ в редакції чинній станом на момент призначення позивачці виплати допомоги по безробіттю).

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону №1533-ІІІ передбачено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно до ч. ч. 1, 4 ст. 22 Закону №1533-ІІІ, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" - 180 календарних днів.

Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №1533-ІІІ, застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

За приписами п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону №1533-ІІІ, тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін (на 90 календарних днів).

З наведених норм слідує, що держава гарантує у сфері зайнятості особам працездатного віку до призначення пенсії, які через відсутність роботи не мають доходів, проте готові та здатні приступити до роботи, соціальний захист у разі настання безробіття у формі права на отримання допомоги по безробіттю. Право на отримання відповідної допомоги мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для осіб передпенсійного віку тривалість виплати не може перевищувати 720 календарних днів. За наявності у безробітного понад 10 років страхового стажу допомога призначається у розмірі 70% його середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку, затвердженого КМУ. Тривалість виплати скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи, зокрема, за угодою сторін.

Суд зауважує на тому, що положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 року №239, від 22.04.2020 року №291, від 04.05.2020 року №343, від 20.05.2020 року №392, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 11.11.2020 року №1100, запроваджено з 12.03.2020р. до 31.12.2020р. на усій території України карантин.

Пунктом 14 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року №553-IX доповнено четвертим абзацом п. 3-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 ч. 5 ст. 31 цього Закону (№1533-ІІІ), при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Положення Закону України від 13.04.2020 року №553-IX набрали чинності 18.04.2020 року.

Аналіз наведених вище приписів законодавства свідчить на користь висновку про те, що з 18.04.2020 року діють норми, згідно яких загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, які втратили роботу в період карантину, тобто з 12.03.2020 року, не може перевищувати 270 календарних днів. Між тим, приписами Закону України від 13.04.2020 року №553-IX не встановлено обмежень та/або заборон на зменшення особам передпенсійного віку, які втратили роботу в період карантину, терміну виплати допомоги по безробіттю. Окремо це питання наведеним Законом не врегульовано.

За наведених обставин, обмеження терміну виплати відповідної допомоги, передбачене положеннями п. 14 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року №553-IX, підлягає застосуванню також і до осіб передпенсійного віку, які втратили роботу в період карантину.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що позивачка була звільнена з останнього місця роботи 30.04.2020 року, тобто у період дії карантину, за згодою сторін (запис у трудовій книжці позивачки за №23, стор. 16-17).

Вперше статус безробітної разом із виплатою допомоги по безробіттю позивачці призначено наказом відповідача №НТ200504 з 04.05.2020 року строком на 720 календарних днів, як особі передпенсійного віку.

З наведеного вбачається, що як на момент звільнення позивачки з роботи, так і на момент первинного призначення їй виплати допомоги по безробіттю, діяли обмеження строку виплати допомоги для осіб, які втратили роботу в період карантину (270 календарних днів), встановлені положеннями п. 14 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 13.04.2020 року №553-IX.

Суд зауважує на тому, що відповідач при первинному призначенні виплати відповідної допомоги позивачці повинен був врахувати наведене обмеження, проте прийняв рішення від 04.05.2020 року №НТ200504 без врахування приписів Закону №553-IX.

Водночас, своїм наказом від 17.07.2020 року №НТ200717 відповідач скасував раніше прийнятий наказ №НТ200504, та призначив позивачці з 04.05.2020 року (з моменту первинного призначення) виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років строком на 270 календарних днів (з 04.05.2020р. по 28.01.2021р.), що становить 70% відсотків середньої заробітної плати, визначеної відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з виданням наказу від 17.07.2020 року №НТ200717 відповідач тим самим самостійно усунув допущене ним порушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спірне рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема положень п. 14 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 13.04.2020 року №553-IX, у зв`язку із чим, підстави для його скасування у суду відсутні.

Посилання позивачки на невідповідність спірного рішення приписам Порядку, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.047.2020 року №624, суд вважає недоречним, так як цей наказ прийнятий відповідно до приписів Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", тому не може їм суперечити, водночас відповідність спірного рішення вимогам цього закону вже встановлено судом.

Суд критично ставиться, тому не приймає до уваги твердження позивачки про те, що обмеження, встановлене положеннями п. 3-2 р. VIII «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (зі змінами, внесеними п. 14 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 13.04.2020 року №553-IX), порушує її конституційні права, оскільки за приписами ст. 147 Конституції України, саме Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, у зв`язку із чим, суд першої інстанції суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи перевіряти положення відповідного Закону на предмет їх відповідності нормам Конституції України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 161- 163, 167 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Херсонського міського центру зайнятості (, 73027, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7а) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 112040200