Справа № 580/3224/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року справа № 580/3224/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

встановив:

14 серпня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 20.07.2020 № про застосування штрафних санкцій на суму 821,03 грн та пені на суму 19071,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.07.2020 ним отримано рішення № від 20.07.2020 про застосування до нього штрафних санкцій, а також пені, за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 821,03 грн штрафних санкцій та 19 071,52 грн пені, за період з 03.01.2013 до 18.07.2019. У зв`язку із припиненням господарської діяльності з 14.08.2014 єдиний внесок не сплачував. Сплата єдиного внеску в розмірі 10 831,00 грн сплачувалася в рамках погашення заборгованості до Пенсійного фонду України, яка виникла за час здійснення господарської діяльності та перебування на обліку в Пенсійному фонді України як платник єдиного внеску, тобто в погашення зобов`язань, які виникли до 01.10.2013. Позивач вважає, що саме органи Пенсійного фонду України повинні закінчити усі наявні на день набрання чинності Законом № 406-VІІ процедури (перевірки, узгодження їх результатів та вимог про сплату боргу, оскарження рішень про застосування пені та фінансових санкцій, стягнення недоїмки, тощо), оскільки законодавством не передбачено правонаступництва органами доходів і зборів (податковими органами) в частині обов`язків управлінь Пенсійного зонду України щодо контролю за сплатою єдиного внеску за періоди, в яких останні здійснювали адміністрування цього обов`язкового платежу.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19/08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.09.2020 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" та правомірно винесено оскаржуване рішення.

24.09.2020 позивачем надіслано на адресу суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити повністю.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа - підприємець із 12.10.2009 по 14.08.2014 у, що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

30.07.2020 позивачем отримано рішення № від 20.07.2020 про застосування до нього штрафних санкцій, а також пені, за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 821,03 грн штрафних санкцій та 19 071,52 грн пені, за період з 03.01.2013 до 18.07.2019.

Як зазначив у відзиві на позовну заяву відповідач у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону «Про внесення до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 5-УІІ, та передачею функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України Міністерству доходів і зборів України, станом на 01.10.2013 Управлінням ПФУ в м. Умані та Уманському районі, згідно Акту передачі було передано залишок боргу по особовому рахунку в сумі 10938,45 грн. Станом на 01.01.2014 в картці особового рахунку недоїмка по єдиному внеску складає 11336,46 грн.

На суми сплаченої (стягнутої в межах виконавчого провадження) недоїмки, нараховано пеню та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату єдиного внеску згідно:

- рішення № від 18. 02. 2016 на суму 2222,23 грн;

- рішення № від 20. 07.2020 на суму 19892,55 грн.

За період з 01.01.2014 по 20.07.2020 надійшло в рахунок погашення боргу по єдиному внеску:

- 2014 рік стягнуто в межах виконавчого провадження 1534,08 грн;

- 2015 рік стягнуто в межах виконавчого провадження 1193,98 грн;

- 2019 рік сплачено єдиного внеску 10831,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

11.08.2013 набрав чинності Закон України від 04.07.2013 № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», яким урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України Міністерству доходів і зборів України.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 3 Прикінцевих положень вказаного Закону процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом. Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи». Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Пунктом 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

Таким чином, облік страхувальників, забезпечення збору та обліку страхових коштів, контроль за повнотою та своєчасністю їх сплати, ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб до набрання чинності Закону України від 04.07.2013 № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» здійснювали органи пенсійного фонду, а після набрання чинності цього Закону, функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи доходів і зборів, в межах компетенції, визначеної законом.

Приписами частин 2 та 3 статті 9 Закону встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідачем на підтвердження факту наявності заборгованості у позивача надано лише витяг з облікової картки останнього.

Також доказів проведення будь-яких перевірок, звірок між податковим та пенсійним органами відповідачем не надано.

Крім того суд звертає увагу, що Акту передачі адміністрування єдиного внеску від Пенсійного фонду України до Головного управління ДФС у Черкаській області матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Отже, за зобов`язаннями платників з нарахування та сплати єдиного внесу, які виникли до 01.10.2013 року органом, уповноваженим відповідно до цього Закону з адміністрування єдиного внеску, у т.ч. ведення обліку платників єдиного внеску, забезпечення збору та ведення обліку страхових коштів, контролю повноти та своєчасності їх сплати, ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та виконання інших функції, передбачених законом був Пенсійний фонд України.

Таким чином, саме органи Пенсійного фонду України повинні закінчити усі наявні на день набрання чинності Законом №406-VII процедури (перевірки, узгодження їх результатів та вимог про сплату боргу, оскарження рішень про застосування пені та фінансових санкцій, стягнення недоїмки, тощо), оскільки законодавством не передбачено правонаступництва органами доходів і зборів (податковими органами) в частині обов`язків управлінь Пенсійного фонду України щодо контролю за сплатою єдиного внеску за періоди, в яких останні здійснювали адміністрування цього обов`язкового платежу.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 825/545/16, від 26.03.2019 року у справі № 813/8164/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.07.2020 № про застосування штрафних санкцій на суму 821,03 грн та пені на суму 19071,52 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 43142920) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 17.11.2020.

Суддя В.П. Тимошенко