Справа № 380/10118/20
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 листопада 2020 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мартинюк В.Я. розглянувши матеріали позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради, міського голови Львова Садового Андрія Івановича, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Державної регуляторної служби України, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Уповноваженої Верховної ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни про визнання незаконними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Львівської міської ради, міського голови Львова Садового Андрія Івановича, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Державної регуляторної служби України, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Уповноваженої Верховної ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, в якому просить суд:

визнати незаконними дії міського голови Садового Андрія Івановича, Львівської міської ради щодо незабезпечення правової визначеності щодо обліку, оренди комунального майна, а також незабезпечення ним правової визначеності орендних відносин у сфері земельних відносин та оренди конструктивних елементів благоустрою;

визнати незаконним дії та бездіяльність міського голови Садового Андрія Івановича, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку ЛМР, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо незабезпечення правової визначеності щодо порядку розміщення тимчасових споруд у м. Львові та здійснення в них підприємницької діяльності;

визнати незаконним дії та бездіяльність міського голови ОСОБА_2 , Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку ЛМР, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо формування умов незаконного використання комунальних земель у місті Львові для розміщення тимчасових споруд для здійснення в них підприємницької діяльності без обліку землекористування та оформлення оренди землі;

визнати незаконною бездіяльність Державної регуляторної служби щодо незабезпечення нею дотримання вимог чинного законодавства у сфері державної регуляторної політики, зокрема незабезпечення дотримання вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при розробленні, прийнятті та реалізації нормативно-правових регуляторних актів Ухвал сесії Львівської міської ради № 1273 від 01.12.2016 року «Про затвердження Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення» (далі - Ухвала № 1273) зі змінами, а також на Ухвали № 6107 від 26.12.2019 року «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова»;

визнати незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо незабезпечення належного обліку, контролю за обігом і використанням комунальних земель у місті Львові при розміщенні на них тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, незабезпечення правової визначеності користування земельними ділянками при встановленні на них тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності;

визнати незаконними дії Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради та міського голови Садового Андрія Івановича, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку ЛМР, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо незабезпечення ними належного обліку комунальної власності - зокрема конструктивних елементів благоустрою, не оприлюднення відомостей про такі об`єкти комунальної власності та незабезпечення механізму контролю за їх збереження при передачі їх в оренду без акта приймання передачі, без встановлення в натурі конструктивних елементів благоустрою, без визначення їх фізичних характеристик (крім площі), які передаються в оренду для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності;

зобов`язати міського голову Садового А.І. та Львівську міську раду вчинити дії: розробити і подати на затвердження сесії Львівської міської ради новий проект ухвали щодо здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова з дотриманням вимог Конституції України, закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Наказу Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 року № 244.

визнати протиправним, незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №33 - вих. - 72588 - від 18.09.2020 року, яким передбачене знесення моєї тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 22.

визнати незаконною бездіяльність міського голови Львова Садового Андрія Івановича щодо неналежного захисту моїх конституційних прав і свобод, незабезпечення розгляду поданих мною звернень щодо узаконення землекористування для розміщення моєї тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0010 за адресою 79038, Львівська область, місто Львів, вул. Пасічна, 22.

визнати незаконним дії міського голови Львова Садового A.I., Львівської міської ради , виконавчого комітету Львівської міської ради, які полягають дискримінації мене як інваліда другої групи з вадами опорно-рухового апарату та інших підстав, жінки-підприємниці щодо створення ними штучних бар`єрів в узаконенні здійснення мною як громадянкою України, членкинею територіальної громади міста Львова, жінкою-підприємницею, суб`єктом підприємницької діяльності у статусі ФОП господарської діяльності, створенні ними безпідставних та штучних бар`єрів в належному оформленні землекористування земельною ділянкою земельну ділянку за адресою: на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:003:0010) та розміщення на ній тимчасової споруди для здійснення господарської діяльності.

визнати незаконною бездіяльність Уповноваженої Верховної ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни щодо незабезпечення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод мене, ОСОБА_1 як людини і громадянки держави Україна та незабезпечення захисту моїх прав на правову визначеність та свободу підприємницької діяльності, яка полягає у н не реагуванні на факти порушень, зумовленим очевидно протиправними ухвалами сесії Львівської міської ради, а також діями щодо змушування підприємців відмовлятися від оренди землі у м. Львові, та укладати договори конструктивних елементів благоустрою, які не визначені в часі і просторі.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви, у тому числі, з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених вказаним Кодексом.

Згідно з п.6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 вказаного Кодексу).

У частині четвертій статті 172 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Разом з тим, Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 зазначеного Кодексу).

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясувати, у зв`язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак правовідносини, які виникають з договору оренди землі врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду землі» та за своєю природою є приватноправовими.

Суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець отримала в оренду земельну ділянку у Львівської міської ради з 1998 року.

Про дані обставини також зазначається фізичною особою-підприємцем у позові. Більше того, позивач звертає увагу суду на те, що її намагаються позбавити права оренди землі.

Як наслідок позивачем обрано спосіб порушених прав та сформульовано в частині вимоги щодо визнання незаконними дії міського голови Львова Садового A.I., Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, які полягають дискримінації позивача як інваліда другої групи з вадами опорно-рухового апарату та інших підстав, жінки-підприємниці щодо створення ними штучних бар`єрів в узаконенні здійснення як громадянкою України, членкинею територіальної громади міста Львова, жінкою-підприємницею, суб`єктом підприємницької діяльності у статусі ФОП господарської діяльності, створенні ними безпідставних та штучних бар`єрів в належному оформленні землекористування земельною ділянкою земельну ділянку за адресою: на вул. Пасічній, 22 у місті Львові (кадастровий номер :05:003:0010) та розміщення на ній тимчасової споруди для здійснення господарської діяльності.

Наведені мотиви позивача та обраний спосіб захисту вказують на захист прав у відносинах землекористування (оренди), тобто є вимогами приватно-правового характеру, які підлягають розгляду в порядку господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу.

Разом з тим, позивач поряд із зазначеною вимогою заявила і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, позивач об`єднала позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що згідно з частиною четвертою статті 172 КАС України не допускається.

Відтак, наведене дає змогу дійти висновку про порушення позивачем правил підсудності, а тому позовна заява у відповідності до п.6 ч.4 ст.169 КАС України підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.47, 160, 161, 169, 248, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради, міського голови Львова Садового Андрія Івановича, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Державної регуляторної служби України, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Уповноваженої Верховної ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни про визнання незаконними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Я.Мартинюк