Справа № 160/8760/18
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 160/8760/18
адміністративне провадження № К/9901/30241/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі судді Голобутовського Р.З. від 14.01.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Добродняк І.Ю., Бишевської Н.А., Семененка Я.В. від 17.09.2019
у справі №160/8760/18
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2018 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача призначити позивачу пенсію в повному обсязі з 01.01.2018 згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі також Закон №2262-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі також Постанова №704), з протиправним посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (далі також Постанова №103) щодо перерахунку розміру пенсії, викладену у листі від 07.08.2018 №П12133-18;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію військовослужбовця в повному обсязі та виплатити її з 01.01.2018 з включенням усіх видів грошового забезпечення відповідно до умов проходження служби згідно з пенсійною справою №, які перелічуються у листі Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 30.07.2018 №П 10262-18 згідно з Законом №2262-ХІІ та згідно з умовами, викладеними у Постанові №704.
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
3. 01.11.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 та ухвалити нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність відповідача під час розгляду заяви позивача та призначенні йому пенсії з урахуванням Постанови №103; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію військовослужбовця згідно зі статтею 50 Закону №2262-ХІІ та Постановою №704 без урахування змін, внесених Постановою №103, в повному обсязі та виплатити її з 01.01.2018, та в подальшому пенсійне забезпечення здійснювати без обмеження розміру згідно з чинним законодавством відповідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ з урахуванням діючого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року щорічно.
4. 13.01.2020 від позивача надійшли уточнення до касаційної скарги, в яких просить під час ухвалення рішення у повному обсязі врахувати вимоги касаційної скарги.
5. Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2019 відкрито касаційне провадження у спаві.
6. 28.11.2019 до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на час звернення до суду з даним позовом отримує пенсію згідно з Законом України № 2262-ХІІ.
8. Позивач звільнився із Збройних Сил 26.07.1992, отримував пенсію військовослужбовця.
9. Згідно з поданою позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заявою від 05.02.2014 виплата призначеної згідно з Законом № 2262-ХІІ пенсії припинена з 01.03.2014 у зв`язку з переходом на пенсію за Законом України «Про державну службу».
10. 07.05.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою при призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 01.01.2018. При цьому призначення просив провести відповідно до грошового забезпечення згідно з Постановою № 704, враховуючи довідку, надану Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом від 20.04.2018 № 7/11017/4.
11. 18.06.2018 позивач подав до пенсійного органу письмову заяву про поновлення пенсії за вислугу років.
12. Листом від 07.08.2018 № П12233-18 відповідач повідомив позивача, що на підставі поданої позивачем заяви від 18.06.2018 позивачу призначено пенсію з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 1100,00 грн, оклад за військове звання 130,00 грн, надбавка за вислугу років 35%, надбавка за кваліфікацію, в/сл, клас майстер 5,5%, робота за таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50% та премія 10%. Всього грошове забезпечення - 2826,25 грн. Основний розмір пенсії склав 1837,06 грн. (65%). Загальний розмір пенсії з урахуванням підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 355 2469,03 грн. При обчисленні пенсії з 01.07.2018 Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області врахувало довідку про розмір грошового забезпечення від 02.06.2012 № ФД90963, надану Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом.
13. Тим же листом від 07.08.2018 № П12233-18 позивач повідомлений про здійснений перерахунок призначеної йому згідно з Законом № 2262-ХІІ пенсії з посиланням на Постанову № 103 на підставі довідки Дніпропетровського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 08.06.2018 № ФД 90963.
14. Згідно з даними цієї довідки відповідно до Постанови № 704 розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.01.2018 (день, з якого змінено розмір грошового забезпечення особам, що проходять військову службу) за посадою начальника командира по бойовому управлінню полку, становить 10995,00 грн, із яких: посадовий оклад - 5920,00 грн, оклад за військовим званням підполковник - 1410,00 грн, надбавка за вислугу років 3665,00 грн. Відповідно, розмір перерахованої пенсії склав - 7146,75 грн. (65%).
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
15. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що він є військовослужбовцем та отримував пенсію військовослужбовця до 20.10.2010. З вказаної дати йому призначена пенсія державного службовця. 23.02.2018 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії військовослужбовця згідно з Законом № 2262-ХІІ та Постанови № 704. З листа відповідача від 07.08.2018 № П12133-18 позивачу стало відомо про застосування до нього норм Постанови № 103 щодо перерахунку розміру пенсії. Вказує, що застосування до нього норм Постанови № 103 є безпідставним, оскільки пенсія військовослужбовця призначена йому 01.07.2018. Також позивач вважає, що для обчислення пенсії мають враховуються всі види грошового забезпечення, що отримувались позивачем, перед звільненням зі служби, зокрема надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія, класна кваліфікація, надбавка за службу в умовах режимних обмежень за таємністю.
16. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з 01.03.2018, оскільки пенсія призначена позивачу за Законом №2262-ХІІ лише з 01.07.2018.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки обставина, яка потягла за собою зміну розміру пенсії, виникла з 01.07.2018 (переходу позивача з пенсії державного службовця на пенсію військовослужбовця), то для перерахунку пенсії позивача було правомірно застосовано порядок, який передбачав такий перерахунок, виходячи з установленого станом на 01.07.2018 розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, з якого обчислюються пенсії. З моменту призначення вдруге позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» змінилося грошове забезпечення військовослужбовців, а тому Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом надана відповідачу довідка про розмір грошового забезпечення від 08.06.2018 № ФД90963 за нормами, чинними станом на 08.06.2018, та згідно з цією довідкою відповідачем проведено перерахунок пенсії.
18. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив також з того, що предметом спору по даній справі є правильність перерахунку пенсії відповідачем, який не наділений правом самостійно визначати розмір складових грошового забезпечення, зокрема позивачу, а може лише використовувати відомості, надані держаним органом, з якого позивач був звільнений зі служби, в спірному випадку - на підставі довідки Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 08.06.2018 № ФД 90963.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
19. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, вважає їх постановленими з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що при нарахуванні йому пенсії відповідач керувався неконституційною Постановою №103. Також, зазначає, що суди попередніх інстанцій при розгляді даної справи проігнорували порушення відповідачем вимог статей 19 та 22 Конституції України. При постановленні рішення необхідно врахувати позицію, викладену у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року у зразковій справі №160/8324/19, у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19.
20. У відзиві на касаційну скаргу відповідач проти вимог останньої заперечує, посилаючись на те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з 01.03.2018, оскільки пенсія призначена позивачу за Законом №2262-ХІІ лише з 01.07.2018 за його заявою від 18.05.2018.
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
22. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
23. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
25. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
26. Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (преамбула Закону №2262-ХІІ).
27. Відповідно до статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
28. Частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
29. Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
30. Грошове забезпечення визначається уповноваженим структурним підрозділом силового відомства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а з 01.03.2018 - відповідно до Постанови № 704.
31. Так, зокрема, Постановою №704, змінено грошове забезпечення військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
32. Вказаною Постановою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу.
33. Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
34. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач до 28.02.2014 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ та з 01.03.2014 переведений на пенсію державного службовця.
35. Реалізуючи своє право вибору пенсії, позивач подав до відповідача заяву про призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.
36. Право позивача на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ відповідачем не оспорюється.
37. Як убачається з позовних вимог, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо непризначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ з 01.01.2018 та щодо застосування при визначенні її розміру Постанови №103.
38. У даному контексті колегія суддів зазначає наступне.
39. Судом першої інстанції встановлено, що позивач свої позовні вимоги обґрунтовував, зокрема, тим, що 23.02.2018 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії військовослужбовця згідно з Законом № 2262-ХІІ та Постановою № 704.
40. Цим же судом встановлено, що 18.06.2018 ОСОБА_1 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про поновлення пенсії за вислугу років та з 01.07.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
41. Окрім зазначеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.05.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою при призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 01.01.2018. При цьому призначення просив провести відповідно до грошового забезпечення згідно з Постановою № 704, враховуючи довідку, надану Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом від 20.04.2018 № 7/11017/4.
42. Листом від 07.08.2018 № П12233-18 відповідач повідомив позивача, що на підставі поданої ним заяви від 18.06.2018 йому призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ.
43. Враховуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, колегія суддів зауважує, що у даній справі спірною є, зокрема, дата, з якої необхідно призначити позивачу пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
44. Однак, як вбачається із наведених вище встановлених судами обставин, такі не дають змоги дійти висновку, коли саме позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.
45. Окрім того, колегія суддів зауважує, що судами не надано оцінку доводу позивача, що з такою він вперше звернувся до відповідача 23.02.2018, однак не отримав на неї відповіді.
46. Також судами не встановлено, яким був результат розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.05.2018 про призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 01.01.2018.
47. Встановлення даних обставин має важливе значення, оскільки дасть змогу визначити, з якої дати відповідач мав би призначити позивачу вказаний вид пенсії, а відтак, які норми законодавства підлягали застосуванню на момент її призначення.
48. Так, зокрема, пунктом 1 Постанови №103 установлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ саме до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови №704, а відтак правильність застосування відповідачем положень Постанови №103 у спірних правовідносинах залежить від того, чи повторно позивачу пенсія відповідно до Закону № 2262-ХІІ була призначена до 01.03.2018 чи після вказаної дати.
49. Колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність врахування позиції, викладеної у рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі №160/8324/19, у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 160/3586/19, оскільки обставини, що виникли у межах спірних правовідносин, не є подібними до тих, які суди встановили під час розгляду даних справ.
50. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
51. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
52. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
53. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30).
54. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).
55. У пункті 31 рішення у справі "Волошин проти України" (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі "Бацаніна проти Росії" (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами" і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.
56. У пункті 25 рішення у справі "Проніна проти України" (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі "Петриченко проти України" (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
57. З огляду на викладене, відповідно до положень статті 353 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
58. Враховуючи, що суд касаційної інстанції направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 - скасувати, а справу № 160/8760/18 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний
Судді: Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко