Справа № 179/1272/20
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Т.А. розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркуванням Дніпропетровської міської ради Онищенко Дмитра Івановича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркуванням Дніпропетровської міської ради Онищенко Дмитра Івановича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 серпня 2020 року ним поштовим відправленням отримано постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП №270931593 до повідомлення серія РАП № 00163593 від 17 серпня 2020 року, складену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Онищенком Дмитром Івановичем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

В постанові від 17.08.2020 року зазначено: «03 липня 2020 року 9 год. 52 хв. транспортним засобом FORD ESCORT, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Соборна 14, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 Зупинку заборонено, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП. Фотозйомку та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTR UMENT FIELDBOOK К 80 V2».

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв.

З фотознімків, які розміщені на веб-сайті ipkp.dniprorada.gov.ua, вбачається, що автомобіль білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , припаркований на вулиці в одному ряду з іншими транспортними засобами, всі фото автомобіля НОМЕР_1 (з різних ракурсів) підтверджують відсутність будь-яких обмежувальних дорожніх знаків у зоні знаходження автомобіля.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, а оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00163593 від 17 серпня 2020 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а. с. 6).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що 03 липня 2020 року 9 год. 52 хв. транспортним засобом FORD ESCORT, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Соборна 14, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 Зупинку заборонено, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП (а. с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Пунктом 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, визначено, що в зоні дії знаку «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки відсутні достовірні дані щодо його розташування за вказаними координатами та відповідного фотознімку знаходження автомобілю в зоні дії цього знаку.

Між тим, в порушення ст. 77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, який заперечував проти позову, не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову, яка винесена головним спеціалістом-інспектором з паркуванням Дніпропетровської міської ради Онищенком Дмитром Івановичем серії РАП №261057221 від 12.05.2020 року, якою застосовано до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Т.А.Ковальчук