Справа № 420/5416/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5416/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді -Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Перемога» (, місцезнаходження: 37223, Полтавська обл., Лохвицький район, с. Гиряві Ісківці) про визнання протиправною та скасування постанови №196338 від 21.04.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 23 червня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (, місцезнаходження: 01135, м.Київ, проспект Перемоги, 14) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправною та скасування постанови №196338 від 21.04.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також у позовній заяві позивач просив стягнути 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 26 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2020 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача RENAULT MAGNUM 440.19 (тягач) реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом контейнером BURG BPB реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перевозив кукурудзу насипом, за результатами якого було зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів та складені відповідні документи. На підставі цих документів, Управлінням Укртансбезпеки в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 196338 на суму 17000 грн.

На думку позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю було допущено чисельні порушення чинного законодавства, вагові параметри визначено невірно, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено безпідставно та оскаржувана постанова є протиправною.

Так, позивач зазначив, що з талона (чека), акту та довідки неможливо встановити на якому пункті, на яких вагах проводилося зважування. Проте, у відповіді на адвокатський запит від КП «Центр організації дорожнього руху» вбачається, що 26.02.2020 року в с. Млини Лохвицького району Полтавської області зважування транспортного засобу на пунктах ГВК цього підприємства здійснюватися не могло. Крім того, зазначений талон не містить підписів, ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля.

Інші докази є похідними, оскільки їх складено на підставі даних (вагових параметрів) і вони також не підписані водієм транспортного засобу.

Також позивач зазначив, що відсутня відповідна методика зважування сипучого вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з сипучим вантажем.

Позивач стверджує, що відповідачем не було надано на адвокатський запит документа, що підтверджує проведення періодичної повірки (метрологічної атестації) зважувального обладнання.

Також, на думку позивача, відсутні підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки при перевезенні сипучих вантажів перевізник позбавлений можливості надати заяву з ваговими параметрами осьових навантажень, оскільки йому невідомо, як під час завантаження сипучого вантажу відбудеться розподіл навантажень на окремі осі і для їх вимірювань необхідне спеціальне вагове обладнання.

Крім того, позивач зазначив, що при розгляді справи відповідач не врахував, що згідно з товарно-транспортної накладної від 26.02.2020 року № 3241 перевізником було ТОВ «Агро Перемога». Позивач в даному випадку господарської діяльності не здійснював і таких послуг не надавав, він є лише власником транспортних засобів, які перевірялися.

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження.

Через канцелярію суду (вхід. ЕП/13236/20 від 28.08.2020 року) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Відповідач зазначив, що у позивача не було такого дозволу, а тому були підстави застосування до позивача оскаржуваної постанови. Стосовно адаптації та повірки на вимірювальну техніку, відповідач зазначив, що відповідне свідоцтво наявне, яке надано суду. Також, на думку відповідача, безпідставні доводи позивача щодо зміні навантаження на осі на підставі якості вантажу та відсутності відповідної методики проведення вимірювання, що не відповідає дійсним обставинам у справи та складеної судової практики Верховного Суду.

У свою чергу, позивач надав до суду відповідь на відзив (вхід. № 34877/20 від 03.09.2020 року), відповідно до якої наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, з посиланням на те, що з направлення на перевірку вбачається, що вказаним особам у направленні дозволяється проведення рейдової перевірки серед інших лише у місті Лохвиця, а перевірка автомобіля відбулась в іншому місті - с. Млини Лохвицького району, що свідчить про те, що особи, які провели перевірку, не мали на це права. Також щодо наданого відповідачем свідоцтва про повірку вимірювальної техніки, позивач зазначив, що в документах, які були складені під час перевірки не зазначено які використані ваги, та на думку позивача, цей документ не є достатнім доказом на підтвердження того, що вимірювальна техніка пройшла відповідну повірку. Так, свідоцтво видане Державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», в той час як видача свідоцтва повинна бути здійснена уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідач не надав суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Позивачем подані до суду додаткові пояснення (вхід. ЕП/15676/20 від 29.09.2020 року) з питання методики для визначення вагових параметрів відповідно до практики Верховного Суду, на яку посилався у відзиві відповідач.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 30 вересня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Перемога» в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача.

Третя особа не надала суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 16 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 листопада 2020 року.

На судове засідання призначене на 13 листопада 2020 року представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, до суду від представника позивача 13 листопада 2020 року надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник третьої особи на судове засідання не з`явився, судова повістка надіслана на адресу третьої особи в порядку ст. 126 КАС України.

Представник відповідача на судове засідання також не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце призначення судового засідання, про що свідчить звіт про отримання судової повістки електронною поштою.

До суду представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 13 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, - відмовлено.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 13 листопада 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

26 лютого 2020 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача RENAULT MAGNUM 440.19 (тягач) реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом контейнером BURG BPB реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перевозив кукурудзу насипом, за результатами якого було зроблено висновок про перевищення вагових параметрів та складені так документи:

- Талон (чек) КП «Центр організації дорожнього руху» з результатами зважування (а.с. 17);

- Довідка № 0023948 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.02.2020 року (а.с. 18);

- Акт № 0422669 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 26.02.2020 року, відповідно до якого повна маса тонн: нормативно допустима - 44000, фактична - 42440, осьові навантаження, тонн: нормативно допустимі 11 000, фактичне 6840, нормативне допустиме 11000 фактичне 12580, нормативно допустиме 24000 фактичне 23020 (а.с. 19); Тобто допущено навантаження на одиночну вісь 2: нормативне допустиме 11000 фактичне 12580;

- Акт № 206957 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.06.2020 року (а.с. 20);

- Розрахунок № 042669 від 26.02.2020 року плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 26.02.2020 року (а.с. 21).

На підтвердження повноважень щодо проведення рейдової перевірки відповідачем надано до суду копію направлення на рейдову перевірку № 008063 (а.с. 75) та графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області у період з 24.02.2020 року по 01.03.2020 року, яким передбачено у період з 24.02.2020 року -01.03.2020 року проведення перевірки за місцем, зокрема: м. Лохвиця, Лохвицький район: автостанції, місця відправлення та зупинки автобусів, ділянки вулиць та автодоріг де проходять маршрути руху автобусів, місця стоянки автомобілів таксі (а.с. 76).

Суд встановив, що за результатами розгляду вказаних документів, Управлінням Укртансбезпеки в Одеській області прийнято відносно позивача постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 196338 на суму 17000 грн., за допущення порушення, передбачене ч. 1, абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 22).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було надіслано запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 06.04.2020 року (а.с. 82), що підтверджено списком відправлень від 07.04.2020 року (а.с. 77).

Також матеріалами справи підтверджено, що адвокатом надіслано адвокатський запит на адресу Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» (а.с. 23), на якій отримана відповідь від 30.04.2020 року № 053/04-25/2072, що на балансі комунального підприємства перебуває 5 пунктів габаритно-вагового контролю великогабаритних та великовагових транспортних засобів, які встановлені стаціонарно на території Києва та Київської області, тому в с. Млини, Лохвицького району, Полтавської області 26.02.2020 року не могло здійснюватись зважування транспортних засобів на пунктах габаритно-вагового контролю великогабаритних та великовагових транспортних засобів КП «Центр організації дорожнього руху» (а.с. 24).

Суд встановив, що автомобіль RENAULT MAGNUM 440.19 (тягач) реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом контейнером BURG BPB реєстраційний номер НОМЕР_3 належить позивачу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 25, 26).

Також суд встановив, що не заперечується відповідачем, що 26.02.2020 року вантаж (кукурудза масою брутто 42, 460 т насипом) на вказаному транспортному засобі перевозився ТОВ «Агро Перемога», що підтверджено товарно-транспортною накладною № 3241 від 26.02.2020 року (а.с. 27), та про це зазначено в акті № 206957 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Судом досліджено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П40М112205219 від 28.12.2020 року (а.с. 74).

Представником відповідача наданий розрахунок обчислення проценту перевищення вагових параметрів, відповідно до якого перевищення ваги склало 14, 3 % (а.с. 83).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. ст. 1, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із п. п. 22.3, 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 2, 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 «Правил дорожнього руху», габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15, 16, 18, 20 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; 2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; 3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Згідно п.2.42 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Так, з акту № 206957 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.06.2020 року вбачається, що при перевірці встановлено, що рух автомобільними дорогами України здійснювався перевізником ТОВ «Агро перемога» із перевищенням нормативних параметрів на одиночну вісь.

На підставі цього акту та інших документів, що підтверджують перевищення транспортним засобом нормативних вагових парламентів, Управлінням Укртансбезпеки в Одеській області прийнято відносно позивача постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 196338 на суму 17000 грн., за допущення порушення, передбачене ч. 1, абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 22).

Оцінюючи надані сторонами докази, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

Так, відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що не заперечується відповідачем, що 26.02.2020 року вантаж (кукурудза масою брутто 42, 460 т насипом) на вказаному транспортному засобі перевозився ТОВ «Агро Перемога», що підтверджено товарно-транспортною накладною № 3241 від 26.02.2020 року (а.с. 27), та про це зазначено в акті № 206957 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Тому, матеріалами справи підтверджено, що 26.02.2020 року, коли працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача RENAULT MAGNUM 440.19 (тягач) реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом контейнером BURG BPB реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перевозив кукурудзу насипом та зроблено висновок про перевищення вагових параметрів, перевізником було ТОВ «Агро Перемога», а не ОСОБА_1 .

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 не був перевізником, він не може бути притягнутий до відповідальності відповідно до ч. 1, абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 196338 на суму 17000 грн. прийнята відносно ОСОБА_1 з порушенням визначення суб`єкту правопорушення, а тому є протиправною.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 196338 на суму 17000 грн. є правомірними та належать задоволенню повністю.

Щодо решт доводів позивача про допущення чисельних порушень чинного законодавства при здійсненні габаритно-вагового контролю та вагові параметри визначено невірно, суд зазначає, що ці доводи не беруться судом до розгляду, оскільки не стосуються предмету доказування, адже за матеріалами справи судом встановлено, що позивач не був стороною спірних правовідносин та не має відповідати за допущені правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Також у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. До суду 13 листопада 2020 року від представника позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат по справі № 420/5416/20, в який представник позивача просив стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надані суду:

- Договір про надання правової допомоги № 01/04/20 від 24.04.2020 року, укладений між адвокатом Ковальським В.Є. та ОСОБА_1 , відповідно до п.1.1. якого, Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується представляти інтереси Клієнта щодо захисту його прав та інтересів перед фізичними та юридичними особами, в установах, підприємствах, організаціях, судових, правоохоронних,митних органах, органах державної виконавчої служби …, здійснювати захист, представництво та надавати правову допомогу при провадженні у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах та справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1.2. договору, представництво інтересів та інші дії в інтересах Клієнта здійснюються Адвокатом на оплатній основі. Обсяг кожного конкретного доручення, розмір та умови оплати узгоджуються Сторонами в додатковій угоді, що оформлюється як додаток до цього Договору.

-Додаткова угода № 5 до договору про надання правової допомоги № 01/04/20 від 24.04.2020 року, укладений між адвокатом Ковальським В.Є. та ОСОБА_1 , відповідно до п. 1.1. якої сторони дійшли взаємної згоди про те, що Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта та надання йому правової допомоги з метою оскарження до адміністративного суду постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області № 196338 від 21.04.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з п. 1.1.1. Додаткової угоди № 5, в обов`язки Адвоката входить: ознайомлення з документами, наданими Клієнтом, правовий аналіз ситуації; надання консультацій; підготовка та складання позовної заяви і необхідних додатків; подання позовної заяви до суду; надання Клієнту правової допомоги та представництво його інтересів під час розгляду справи судом першої інстанції; складання необхідних заяв по суті справи та будь-яких інших заяв; участь в судових засіданнях; отримання копій судових рішень; у разі необхідності - складання апеляційної та касаційної скарги.

Відповідно до п. 1.2.1 Додаткової угоди, розмір гонорару Адвоката за цією Угодою визначено у фіксованому розмірі 3000 грн.

Згідно з п. 1.6. Додаткової угоди, на вимогу будь-якої із Сторін після повного виконання доручення або на будь-якому етапі його виконання Сторонами можуть підписуватися акти прийому-передачі наданих послуг.

- копія квитанції до прибуткового касового ордера № 02/05 від 26.05.2020 року про прийняття від ОСОБА_1 3000 грн.

- заява про відшкодування судових витрат, в якій зазначено, що адвокатом виконано наступні роботи (надано послуги) та витрачено час:

1) 24.04.2020 року - зустріч з Клієнтом для одержання необхідних документів та з метою з`ясування обставин справи, первинна консультація - 1 година;

2) 24.04.2020 року - складання та направлення засобами поштового зв`язку до Управління Укратрансбезпеки в Одеській області адвокатського запиту № 01-04/20 від 24.04.2020 року - 1, 5 години;

3) 24.04.2020 року - складання та направлення засобами поштового зв`язку до Управління Укратрансбезпеки в Полтавській області адвокатського запиту № 02-04/20 від 24.04.2020 року - 0, 5 години;

4) 24.04.2020 року - складання та направлення засобами поштового зв`язку до КП «Центр організації дорожнього руху» адвокатського запиту № 03-04/20 від 24.04.2020 року - 0, 5 години;

5) 09.06.2020 року - правовий аналіз ситуації, наданих Клієнтом та отриманих у відповідь на запити документів, зустріч з Клієнтом, консультація і узгодження правової позиції - 2, 5 години;

6) 22.06.2020 року - складання позовної заяви і необхідних документів до неї - 6 годин;

7) 23.06.2020 року - подання позову до суду - 1 година;

8) 03.09.2020 року - складання відповіді на відзив, подання до суду - 1, 5 години;

9) 17.09.2020 року, 30.09.2020 року, 16.10.2020 року - участь у підготовчому засіданні - 1 година;

10) 29.09.2020 року - складання додаткових пояснень, направлення їх копії відповідачу та суду - 1,5 години;

11) 12.11.2020 року - складання клопотання про продовження розгляду справи за відсутності представника позивача та заяви про відшкодування судових витрат - 1, 5 години.

Розглянувши зазначене клопотання та дослідивши надані позивачем докази на понесення судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши докази надані на підтвердження понесення судових витрат, суд вважає, що позивачем не подані у повному обсязі документи на підтвердження понесених фактичних витрат.

Так, представником позивача надано копію квитанції про прибуткового касового ордера про прийняття від позивача 3000 грн., проте, представником позивача не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Наведений опис робіт у заяві про відшкодування судових витрат містить лише опис робіт та витрачений на них час, але не містить понесені витрати на виконані роботи, а тому не може бути врахований судом як належний доказ понесення фактичних витрат.

Також суд враховує, що у договорі про надання правової допомоги та додатковій угоді відсутня вартість однієї години робіт (послуг) адвоката та відсутній детальний опис виконаних робіт (послуг) на суму 3000 грн., яку представник позивача просить відшкодувати.

У зв`язку з відсутністю таких документів, у суду відсутня можливість перевірити порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), його розмір, та порівняти з виконаною роботою.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано детального розрахунку понесених витрат, суд вважає, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу не є документально підтвердженим, а тому не належить задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Перемога» (, місцезнаходження: 37223, Полтавська обл., Лохвицький район, с. Гиряві Ісківці) про визнання протиправною та скасування постанови №196338 від 21.04.2020 року, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №196338 від 21.04.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривні 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.