Справа № 140/13549/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справі

17 листопада 2020 рокуЛуцькСправа № 140/13549/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи з 06.03.2018 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.03.2020 №29, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.03.2018, з урахуванням проведених виплат та факту подання усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся через Волинський обласний військовий комісаріат до Міністерства оборони України із заявою та документами про виплату компенсації відповідно до чинного законодавства по ІІ групі інвалідності, з врахуванням виплаченої суми по ІІІ групі.

14.06.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №78, відмовлено позивачу у виплаті допомоги у зв`язку з тим, що зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №140/2217/19 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги від 14.06.2019 №78 та зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.03.2018, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

09.12.2019 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Волинською окружного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №140/2217/19 без змін.

22.01.2020 постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №61029453.

19.02.2020 відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 у справі №140/2217/19.

05.03.2020 на виконання рішення Волинського окружною адміністративного суду від 20.08.2019, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 у справі №140/2217/19 та постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 22.01.2020 (ВП №61029453) розглянувши подані документи Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) прийшла до висновку про скасування пункту 82 протоколу засідання Комісії від 14.06.2019 №78 та про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, яка оформлена протоколом №29.

Представник відповідача вказав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIІІ (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ доповнено абзацом другим, наступного змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». Зазначив, що на час первинного встановлення ІІІ групи інвалідності позивачу (21.09.2015) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла, а тому з дня первинного встановлення ІІІ групи інвалідності (21.09.2015) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (06.03.2018) минуло понад два роки, отже позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Крім того, представник відповідача зауважив, що Міністерство оборони України тільки приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а в подальшому у разі прийняття позитивного рішення, кошти перераховує уповноваженому органу, який приймав документи від заявника, і останній у свою чергу видає наказ про виплату даної допомоги та перераховує кошти безпосередньо заявнику, або видає через касу. Одноразова грошова допомога призначається розпорядником коштів - Міністерством оборони України, а виплачується безпосередньо уповноваженим органом - Волинським ТЦКСП з дотриманням процедури та на умовах, установлених Порядком №975 та Наказом МОУ №530. Вказав, що цей порядок не передбачає, що безпосередня виплата одноразової грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони України, і як наслідок, ніяк не може бути зобов`язано Міністерство оборони України здійснити таку виплату. З наведених підстав просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Від ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснень щодо позову не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, своєю чергою публічно-правовий спір являє собою спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом з вимогами пред`явленими до Міністерства оборони України, фактично оскаржує рішення, дії та бездіяльність відповідача, що мали місце під час виконання рішення від 20.08.2019 у справі №140/2217/19.

Тобто, до предмету спору в даній справі належить, в тому числі, невиконання зазначеним суб`єктом владних повноважень судового рішення у адміністративній справі №140/2217/19 і намагання позивача в такий спосіб примусити останнього виконати це судове рішення.

Водночас, умови і порядок виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), згідно зі статтею 1 та частиною першою статті 18 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню; виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/2217/19.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом в частині позовних вимог зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.03.2018, з урахуванням проведених виплат та факту подання усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення Міністерства оборони України та просить зобов`язати вчинити дії, що мали місце під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №140/2217/19. Невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Окрім того, статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 КАС України, згідно з частиною першою якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зазначені положення КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 05.03.2020 №29, прийняте на виконання судового рішення у справі №140/2217/19 і може бути оскаржене відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої названої статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, суперечитиме статті 129-1 Конституції України.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Зазначене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 та від 03.04.2019 у справі №820/4261/18.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність Міністерства оборони України, вчинені на виконання вищевказаного рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №140/2217/19, він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними відповідних рішень, дій чи бездіяльності, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, оскільки існує рішення суду, що набрало законної сили, з того самого фактичного предмету спору (право позивача на одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ №975) і між тими самими сторонами, вбачається висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17, від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 24.09.2020 у справі №640/15623/19.

Суд також звертає увагу, що строк, передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справі №140/2217/19 поважними, підлягає поновленню, з огляду на закриття провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 238, статті 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.В.Дмитрук