Справа № 160/10576/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що незарахування відповідачем спірних періодів до страхового стажу завдає значної майнової шкоди позивачу, знижуючи розмір пенсії. При цьому позивач звертає увагу, що обов`язок сплачувати страхові внески за робітника покладається на роботодавця, контроль за виконанням такого обов`язку повинні здійснювати органи державної влади.
Ухвалою суду від 07.09.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначає, що після 01.01.2004 року стаж обчислюється залежно від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), інформація про сплату страхових внесків за період роботи позивача з 01.01.2009 року по 30.09.2009 року, з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року, з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року в ТОВ «Промремонтінвест» відсутня, відповідно, для зарахування вищезазначених періодів роботи до загального страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 не має законних підстав.
Крім того, відповідач зазначає, що оскільки у позивача відсутній стаж не менше 15 років для чоловіків за Списком № 1, відсутні підстави для розрахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Тому, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 20.01.2016 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: 1) зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи в ТОВ «Промремонтінвест» з 01.01.2009 року по 01.10.2009 року; з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року; з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року; з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року; 2) здійснити нарахування пенсії, як працівнику, зайнятому повний робочий день під землею обслуговування осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність; 3) зобов`язати Саксаганський відділ обслуговування громадян (сервісний центр управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та повернути різницю між пенсією, та призначеною відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пенсією, призначеною відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Згідно з наданими позивачем довідками загальний пільговий стаж по Списку № 1 складає 12 років 10 місяців 23 дні.
Вказано, що право на розрахунок пенсії згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відсутнє.
Крім того, вказаним листом повідомлено позивача, що загальний стаж з 01.01.2004 року зараховано відповідно до даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб державного реєстру.
Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 у загальний страховий стаж та у пільговий стаж за Списком № 1 спірних періодів роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промремонтінвест», позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Тому, вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з частини 1 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Приписи пункту 1 частини 2 цієї статті визначають, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Аналогічні приписи містяться в п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, який прийнятий 5 листопада 1991 року.
Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджені Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).
Слід зазначити, що відповідач не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 1.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, внесені до «Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
Судом встановлено, згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 29.06.1984 року, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач з 07.07.2000 року по 30.04.2001 року працював на посаді підземного дорожньо-колійного робочого на шахті ім. Артема Дочірнього підприємства РУ ім. Кірова ДАК «Укррудпром» (Державне управління імені Кірова); з 01.05.2001 року 18.05.2007 року працював на посаді підземного дорожньо-колійного робочого на шахті ім. Артема Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» (в подальшому ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» з повним робочим днем в підземних умовах; з 20.09.2007 року по 21.06.2016 року працював гірником підземним з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Промремонтінвест».
Вказане підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії № 187 від 04.12.2015 року, № 1691 від 09.12.2015 року, від 27.01.2016 року № 01, які містяться в матеріалах пенсійної справи, копія якої наявна в матеріалах справи.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Положеннями ст.20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період, не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказані періоди до відповідного стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.
Таким чином, спірні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.
Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що визначення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів визначає Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI, прийнятий 2 вересня 2008 року (далі - Закон №345-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону №345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Як встановлено судом, відповідач зазначає, що пільговий стаж позивача по Списку № 1 складає 12 років 02 місяці 18 днів.
Суд зазначає, що згідно даних трудової книжки позивача, стаж роботи на посаді період підземного дорожньо-колійного робочого та гірником підземним, а саме з 07.07.2000 року по 30.04.2001 року, з 01.05.2001 року по 18.05.2007 року, з 20.09.2007 року по 21.06.2016 року, в тому числі й у спірні періоди, становить більше 15 років.
Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу про призначення пенсії відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
З даного приводу, суд зазначає наступне.
У абзаці третьому частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
З наведеного слідує, що абзацом третім частини першої статті 28 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлена державна гарантія щодо розміру пенсії працівникам на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", яка повинна становити 80 відсотків середньої заробітної плати, але не менше як три розміри «прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Отже, суд доходить висновку, що відповідач має не призначати нову пенсію за віком, а здійснити перерахунок з урахуванням гарантій визначених абзацом третім частини першої статті 28 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тому суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою належного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивача, з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу третього частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.01.2016 року.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, в рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (пункт 25 рішення).
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи протиправність дій відповідача, суд зробив висновок, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення ветерана війни учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , дата видачі 07.10.2010 року. Тому, питання щодо розподілу судових витрат у даній справі не вирішується.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу третього частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.01.2016 року.
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19.11.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька