Справа № 640/23837/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/657
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Київ № 640/23837/19

за позовомКиївського обласного військового комісаріату
до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві
провизнання протиправною та скасування постанови від 15.11.2019 ВП60462253, зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань
Обставини справи:
ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови в рамках виконавчого провадження ВП № 60462253 від 15.11.2019 року про накладення штрафу та зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого № 60462253 у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2020 року суддею Васильченко І.П. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 02.03.2020 р.; відзиву на позов не надано.

Ухвалою суду від 20.10.2020 р. справу прийнято до провадження суддею Головань О.В.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:
25.06.2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії по виплаті грошової допомоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2015 р. у справі №761/18099/15-а, залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2015 р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 р. у вказаній справі вказані судові рішення скасовано, визнано неправомірними дії Київського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, зобов`язано Київський обласний військовий комісаріат та Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

На виконання вимог постанови Верховного Суду від 06.02.2018 р. проведено засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №70 від 06.07.2018 р., згідно з яким прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день смерті ОСОБА_5 не був військовослужбовцем.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.11.2019 р. на підставі виконавчого листа №761/18099/15-а від 08.07.2019 р. відкрито виконавче провадження №60462253 про зобов`язання Київський обласний військовий комісаріат та Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Також 01.11.2019 р. у межах ВП №60462253 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

08.11.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 листом за №1/2/6312 повідомив про виконання постанови Верховного Суду від 06.02.2018 р. та проведення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №70 від 06.07.2018 р.

З огляду на вказані обставини позивач просив закрити виконавче провадження у зв`язку з добровільним виконанням.

18.11.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 листом за №1/2/7083 подав скаргу щодо порушення виконавчих дій державним виконавцем на ім`я начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо вказаних обставин.

15.11.2019 р. у межах ВП №60462253 винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5 100 грн. в порядку ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання судового рішення.

Згідно зі змістом постанови зазначено про те, що ...суд дійшов висновку, що рішення відповідачів, що позивачі не мають права на одноразову грошову допомогу є помилковими, а тому є обґрунтованими вимоги позивачів про визнання неправомірними дій відповідачів щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та визнав неправомірними дії Київського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Позивач - ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що ним виконано судове рішення, проведено засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №70 від 06.07.2018 р., згідно з яким прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день смерті ОСОБА_5 не був військовослужбовцем.

Позивач міг прийняти будь-яке рішення з цього приводу, оскільки постановою Верховного Суду від 06.02.2018 р. зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Таким чином, висновки органу стягнення про необхідність прийняття рішення конкретного змісту є протиправними, підстави для накладення на позивача штрафу відсутні, а виконавче провадження підлягає закриттю.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена 15.11.2019 р., отримана позивачем 21.11.2019 р. згідно з відстеженням поштового відправлення, позов подано до суду 29.11.2019 р., в межах строку звернення до суду.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Для накладення штрафу згідно вказаних положень необхідний факт невиконання судового рішення та неповажні причини такого невиконання.

В даному випадку у органу стягнення наявні підстави для такого висновку, а саме.

Рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день смерті ОСОБА_5 не був військовослужбовцем, прийняте на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №70 від 06.07.2018 р., фактично є таким самим рішенням, щодо протиправності якого висловився Верховний Суд у вказаній постанові.

Зокрема, згідно зі змістом вказаної постанови -

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.
Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Норми статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону.
Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.
В той же час, рішення суду про зобов`язання Київський обласний військовий комісаріат та Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 викликане не відсутністю підстав втручатися в дискреційні повноваження позивача, а тим, що звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідачі належним чином не розглянули, тому суд зобов`язує останніх розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України.

За таких обставин очевидним є те, що належним виконанням судового рішення не може бути прийняття рішення такого змісту, яке цим же рішенням суд визнав протиправним, що і зроблене позивачем.

З врахування висновків Верховного Суду позивач мав прийняти або рішення про виплату одноразової грошової допомоги, або про відмову у виплаті з врахуванням тієї обставини, що право на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, має місце незалежно від часу звільнення з військової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів в даному випадку.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :
1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення
виготовлено і підписано 17.11.2020 р.