Справа № 398/247/20(2-а/398/28/20)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 398/247/20(2-а/398/28/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 в адміністративній справі №398/247/20(2-а/398/28/20) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області капрала поліції Каська Дмитра Руслановича про скасування постанови серії ДП 18 № 302516 від 13 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з вищезазначеним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ДП 18 № 302516 від 13 грудня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вважає зазначену вище постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2019 року відносно неї була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксованому не в автоматичному режимі, серія ДП 18 № 302516, про визнання її винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255грн., відповідно до якої вона 13.12.2019 року о 13год. 40хв. в м. Олександрії на вулиці 6-го Грудня, 135, керувала транспортним засобом Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу. З зазначеною постановою вона не згодна та вважає її незаконною оскільки, 13.12.2019 року о 13год. 40хв. вона на своєму автомобілі здійснила зупинку при виїзді з прилеглої території Олександрійського медичного коледжу для надання переваги в русі транспортним засобам, які в той час рухались по головній дорозі. В цей час до неї підійшов працівник поліції ОСОБА_2 і вона, не завершивши маневр, змушена була здійснити зупинку транспортного засобу за його вимогою. їй було повідомлено, що вона порушила правила зупинки, на що вона заперечила, але її доводи до уваги не прийняли. Передавши працівнику поліції водійські права та документи на право керування транспортним засобом, вона продовжувала наполягати на невинуватості та просила надати їй право на адвоката, однак її вимогу проігнорували. їй не було роз`яснено права передбачені ст., ст. 268, 289 КУпАП та було повідомлено, що постанову вона отримає по пошті. Протягом певного часу постанова їй не надходила. 24.12.2019 року вона звернулась до Олександрійського ВП, щоб отримати копію постанови, але їй повідомили, що 23.12.2019 року копію постанови відправили поштою на її адресу. 24.12.2019 року вона звернулась із заявою до директора КДАТ «Укрпошта», про те, що в період з 28.12.2019 року до 06.01.2020 року усі відправлення, які будуть надходити на її імя не відправляти назад відправникам, у зв`язку з виїздом у цей час з міста. До 16.01.2020 року листів на її імя за адресою її проживання не надходили. Вона звернулась до начальника Олександрійського ВП про видачу їй копії постанови про накладення адміністративного стягнення нарочним. 23.01.2020 року вона отримала звичайне поштове відправлення з копією постанови про накладення адміністравного стягнення та супровідний лист до нього. Під час ознайомлення з вказаною постановою було виявлена, що вона написана нерозбірливим почерком, присутні скорочення, не вказана посада працівника поліції, який складав постанову, в жодній графі не зазначена область, в якій розглядалась справа, де проживає позивач, де скоєно, нібито правопорушення, не вказана модель транспортного засобу, лише марка, не правильно сказана адреса скоєння адміністративного правопорушення, в графі 7 відсутня відмітка про доручення до постанови будь-яких матеріалів, в графі 8 відсутній її підпис про ознайомлення з правами, визначеними ст. 268 КУпАП та строками оскарження у відповідності до ст. 289 КУпАП, в графі 9 відсутній її підпис про отримання копії даної постанови або відмітка про відмову отримання копії постанови. Також відсутня відмітка про надсилання копії постанови рекомендованим листом. Крім того, вищевказана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог, оскільки вважає, що докази подані відповідачем підтверджують встановлене постановою правопорушення позивачем.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом встановлено, що 13 грудня 2019 року ПСРПП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області Касько Д.Р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 302516, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення п. 15.9 г Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Згідно постанови, суть порушення неможливо прочитати, оскільки копія, яка надана позивачем є неякісною, а відповідачем не була виконана ухвала суду у частині витребування оригіналу оскаржуваної постанови. У зазначеній постанові не зазначено про проведення відеофіксації і не зазначено технічний засіб, за допомогою якого проведена відеофіксація.

Позивач вважаючи, постанову неправомірно звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідачем Олександрійський ВП ГУНП в Кіровоградській області було надано до суду першої інстанції диск з відеозаписом, на якому зафіксовано складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яке відбувалось о 13 год. 50 хв. 13.12.2019 року. Водночас згідно оскаржуваної постанови час вчинення правопорушення зазначений о 13 год. 40 хв.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу адміністративного судочинства України (КУПАП), норми Закону України "Про Національну поліцію", норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

В силу пп. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Водночас, згідно підпункту д) пункту 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п.15.9 ґ ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.

При цьому, відповідач зазначає, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення у зв`язку з чим складена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.

Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також дотримання суб`єктом владних повноважень вимог Кодексу адміністративного судочинства України (КУПАП).

Зокрема, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 302516 від 12.12.2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, також в оскаржуваній постанові не зазначено, що до постанови додається відеофіксація, не зазначено яким саме технічним засобом вона була здійснена.

У зв`язку з чим, згідно положень ч. 3 ст. 283 КУпАП, такі відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17, від 24.01.2019 року по справі №428/2769/17.

Колегія суддів апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 року в адміністративній справі №398/247/20(2-а/398/28/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов