Справа № 1.380.2019.002167
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.002167

адміністративне провадження № К/9901/30359/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №1.380.2019.002167 (857/9336/19) (головуючий суддя - Гуляк В. В., судді: Ільчишин Н. В., Коваль Р. Й.),

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною і скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - «Головне управління ДФС у Львівській області») про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1876-58 від 08.11.2018, якою ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальну суму 15819,54 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 у справі №1.380.2019.002167 (857/9336/19) повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, далі - «КАС України»).

Повертаючи скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що адвокат - Скоробогатий Микола Вікторович, який діяв в інтересах ОСОБА_1 для підтвердження своїх повноважень не додав до апеляційної скарги договору про надання правової допомоги б/н від 10.04.2019 (завіреної копії договору або витягу з нього, засвідченого підписами сторін) про який зазначено в ордері №1000069, який би підтверджував рішення позивача реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення через представника. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адвокат Скоробогатий М.В. не підтвердив належними доказами свої повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що він має право підписувати подану апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції адвокат Скоробогатий Микола Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована зокрема тим, що ордер є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта і чинним законодавством не вимагається від адвоката як представника обов`язку надавати інші документи на підтвердження своїх повноважень. Разом з тим, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.12.2018, справа №9901/736/18.

Представником відповідача подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 без змін, оскільки вона, на думку відповідача, постановлена з додержанням норм процесуального права.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

За приписами частин першої та другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, далі - «Закон №5076-VI») адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали; далі - Положення №41) ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Закон №5076-VI не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок про те, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону №5076-VI адвокат має право, зокрема посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

У рішенні Національної асоціації адвокатів України від 04.08.2017 №162 вказано на те, що відмітка про посвідчення копії ордера на надання правової допомоги має складатися зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису адвоката (або керівника адвокатського об`єднання/адвокатського бюро, у випадку якщо ордер видається адвокатським об`єднанням/адвокатським бюро), який засвідчує копію, його ініціалів та прізвища, а також дати засвідчення копії.

Як підтверджується матеріалами справи, на підтвердження повноважень на представництво ОСОБА_1 до апеляційної скарги адвокатом Скоробогатим М. В. було додано копію ордера серії ВС №1000069 від 20.04.2019, який містить усі реквізити, визначені Положенням №41, із зазначенням, що права адвоката не обмежуються, а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Копії зазначених документів засвідчені самим адвокатом. Так, копія ордера, як і свідоцтва, містила відмітку про її посвідчення, а саме: слова «згідно з оригіналом», особистий підпис адвоката, який засвідчив копію, датою посвідчення копії і відтиском печатки адвоката.

З огляду на те, що представник позивача - адвокат Скоробогатий М. В. веде судову справу від імені ОСОБА_1 , він як адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копії ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво, зокрема на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання апеляційної скарги від імені позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність надання для підтвердження повноважень адвоката як представника одночасно з ордером договору про надання правової допомоги, оскільки ордер, який видано відповідно до Закону №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правову допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна на момент подання апеляційної скарги редакція КАС України не вимагала.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 в справі №9901/736/18, від 20.05.2020 в справі №9901/44/19 та від 01.07.2020 в справі №320/5420/18. Зокрема, судом також вказано на те, що виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону №5076-VI ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 4001 Кримінального кодексу України).

Отже, відсутні підстави вважати, що адвокат Скоробогатий М. В. , звернувшись до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , не мав права подавати і підписувати апеляційну скаргу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та необхідність скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.002167 - скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова