Справа № 280/5433/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5433/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 р. (суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі № 280/5433/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-18451-57 від 15.02.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Скаржник вказує, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах ДПС як фізична особа-підприємець з 15.09.2005 по 03.12.2018. Заборгованість позивача станом на 31.10.2018 становила 15819,54 грн., станом на 31.10.2019 18278,72 грн., у зв`язку з чим ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 та 15.02.2019 № Ф-18451-57. За результатами адміністративного оскарження скарга позивача залишена без задоволення. Узгоджена вимога направлена до відділу ДВС 30.09.2019 на суму 15819,54 грн. та 31.10.2019 на суму 2754,18 грн.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Позивачу з 21.11.2006 призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 26.12.2006 та довідкою Головного управління пенсійного фонду в Запорізькій області. З 15.09.2005 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рішення про припинення підприємницької діяльності позивачем прийнято 03.12.2018. Відповідачем 14.11.2018 сформовано вимогу № Ф-18451-57 про сплату боргу ( недоїмки) по ЄСВ в якій зазначено, що станом на 31.10.2018 заборгованість складає 15819,54 грн. Відповідно до інформаційної системи органу доходів зборів станом на 31.10.2018 заборгованість у позивача по сплаті єдиного внеску складала 15819,54 грн. 15.02.2019 винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ за № Ф-18451-51 в якій зазначено, що станом на 28.10.2019 заборгованість складає 2 457,18 грн. Відповідно до інформаційної системи органу доходів зборів станом на 31.12.2019 недоїмка зі сплати єдиного внеску у позивач складала 18276,72 грн. Станом на 31.01.2020 сплачено до бюджету було 15819,60 грн., а недоїмка складає 2457,12 грн. Відповідно до довідки відповідача про заборгованість позивача по податку з єдиного соціального внеску без номеру та дати , яка була долучена до матеріалів справи, недоїмка складає 2457,12 грн., однак за який період недоїмка в довідці не зазначено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної вимоги.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України № 2464-VI від 08 липня 2010 р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464-VI).

Частиною 1 статті 4 цього Закону визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до пунтку 6 частини 1 статті 1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. За приписами абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у п.4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону). Частиною 12 статті 9 Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Підставою для скасування спірної вимоги стала обставина неможливості перевірки правильності нарахування суми заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску.

Так, у вимозі № Ф-18451-57, яка сформована 15 лютого 2019 р., вказано на наявність заборгованості у розмірі 2457,18 грн. станом на 28.10.2019; у корінці вимоги № Ф-18451-57 від 15 лютого 2019 р. зазначена заборгованість станом на 31 січня 2019 р. у розмірі 18276,72 грн. (.с.59, 60). Оскільки рішення про припинення підприємницької діяльності позивачем прийнято 03.12.2018, нарахувати заборгованість відповідач мав лише до 03.12.2018, однак суду першої інстанції не було надано жодного документа який би підтверджував період нараховання заборгованості. За даними інформаційної системи органу доходів зборів станом на 31.12.2019 недоїмка зі сплати єдиного внеску у позивач складала 18276,72 грн., за період з 31.10.2018 по 31.12.2019 ніяких розрахунків суду надано не було, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено належними доказами на підставі чого та за які місяці проводилося нарахування єдиного внеску протягом зазначеного періоду.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що спірна вимога, як рішення суб`єкта владних повноважень, має відповідати критерію обґрунтованості, визначеного статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що його рішення прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що сектором по роботі з боргом було направлено узгоджену вимогу до відділу ДВС 30.09.2019 на суму 15819,54 грн. та 31.10.2019 на суму 2754,18 грн. Проте, в апеляційній скарзі не зазначений номер цієї «узгодженої» вимоги, дати її прийняття та не надано доказів направлення такої вимоги позивачу.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивач оскаржував вимогу № Ф-18451-57 від 15 лютого 2019 р., копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.59). Суд першої інстанції допустив помилку у номері спірної вимоги, зазначивши її як № Ф-18451-51. Зазначена описка, на думку колегії суддів, не свідчить про неправильне встановлення обставин у справі, а має суто технічний характер, тому може бути виправлена судом першої інстанції за заявою сторони.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 р. в адміністративній справі № 280/5433/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 жовтня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук