Справа № 520/8715/2020
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Справа № 520/8715/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 по справі № 520/8715/2020 (головуючий 1 інстанції Спірідонов М.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною безді яльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у відмові листом відповідача від 17.06.2020 року №2000-0410-8 34728 із посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649, виплатити залишок нарахованої заборгованості пенсії за Рішеннями Харківського окружного адміністративного суду віл 21 червня 2018 року у справі № 820/3317/18 та від 26 листопада 2018 року у справі №520/9088/18 і від 22 серпня 2018 року у справі № 820/4761/18.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити за Рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі №820/3317/18 та від 26 листопада 2018 року у справі №520/9088/18 і від 22 серпня 2018 року у справі №820/4761/18 залишок нарахованої заборгованості пенсії без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі, через те, що наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі №520/3317/18, яке набрало законної сили 23.07.2018 року, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення щодо донарахування і виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі № 2002/2-а-220/11.

Судом також встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 по справі №520/9088/18, яке набрало законної сили 26.12.2018 року, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області Ізюмське ОУПФ України в Харківській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі №2002/2-а-220/11 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 820/3317/18

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 у справі №820/4761/18, яке набрало законної сили 13.11.2018 року, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України на виконання Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 11 травня 2010 року у справі №2-115/10 - суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання судових рішень по справі №820/3317/18 від 21.06.2018 року, по справі №520/9088/18 від 26.11.2018 та по справі №820/4761/18 від 22.08.2018 року відповідачем протиправно не виплачена заборгованість з пенсійних виплат, так листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.06.2020 року позивача повідомлено, що залишок нарахованої заборгованості пенсії по вказаних рішеннях буде виплачений відповідно до Порядку погашення заборгованості та пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649. Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту по суті є способом виконання рішень по справі №820/3317/18 від 21.06.2018 року, по справі №520/9088/18 від 26.11.2018 та по справі №820/4761/18 від 22.08.2018 року, а отже спір в даних правовідносинах є тотожним спору, який виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, тобто позивач звернувся із позовними вимогами, які вже були вирішені судом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позивач у своїй позовній заяві безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є невиконання відповідачем рішень суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для звернення до суду з цією позовною заявою було невиконання відповідачем судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приписами ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме:

- зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-2 ст. 267 КАС України);

- визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

При цьому, зміст статей 382-383 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України ).

Отже, наведені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами для їх застосування є саме невиконання рішення суду, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

При цьому, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/3317/18 від 21.06.2018 року, по справі №520/9088/18 від 26.11.2018 та по справі №820/4761/18 від 22.08.2018 року.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання вказаних рішень.

Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.10.2018 року у справі №809/487/18 підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовані приписи п.2 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 по справі № 520/8715/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко