Справа № 596/1193/20
Суддя: Митражик Е. М.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Справа № 596/1193/20

Провадження № 2-а/596/26/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Богач Миколи Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т АН О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Богача М.А. та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 705839 від 11.08.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі просить закрити. Зазначає, що згідно змісту даної постанови « ОСОБА_1 10.08.2020 року о 23 год. 45 хв. в на а/д М-19 керував Т.З. під час повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та під час перевірки документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.9.2 ( Б), п.2.1 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП». Оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки 10.08.2020 року о 23 год. 30 хв. на дорозі М-19 в с. Яблунів, Гусятинського району до автомобіля Фольцваген, що він придбав згідно договору купівлі-продажу, підійшов поліцейський і став вимагати документи на автомобіль, страховий поліс та посвідчення водія. Оскільки він був власником автомобіля, то надав поліцейському ці документи, хча автомобілем в той день керував гр. ОСОБА_2 . Після передачі документів поліцейський заявив, що не працює покажчик повороту в автомобілі. Свідком передачі ним посвідчення водія поліцейському на дорозі М-19 в с. Яблунів був ОСОБА_2 . Через пару хвилин поліцейський ОСОБА_3 не слухав його доводів, а для повернення договору купівлі-продажу автомобіля, який він мав ставити на облік 11.08.2020 р., став вимагати проходження освідчення на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», хоча він заперечував керування транспортним засобом. Після неодноразового продування «Драгера» в присутності двох свідків, поліцейський, посилаючись на несправність приладу, став вимагати їхати в Чортківську районну лікарню. Проведення мед освідчення на стан сп`яніння в Чортківській районній лікарні було зроблено в порушення закону, після чого поліцейський ОСОБА_3 вступив з ним в неслужбове спілкування. Він замість того, щоб вилучити в нього посвідчення водія і вручити йому тимчасовий талон дозвіл на право керування транспортним засобом, вдався до фальсифікації матеріалів справи. ОСОБА_3 запропонував повернути йому посвідчення водія після відео фіксації на камеру про визнання ним факту керування автомобілем з відсутністю посвідчення водія, хоча посвідчення було передано для перевірки на дорозі М-19 в с. Яблунів, в присутності свідка ОСОБА_2 .

Окрім того, в м. Чортків біля лікарні, ним було проведено фотографування свого посвідчення водія, яке утримував в своїй руці той же ОСОБА_3 . Він заявив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається про вилучення посвідчення та щоб не вилучати посвідчення, то необхідно оформити постанову про накладання штрафу, в якій буде зазначено, що він не пред`явив посвідчення водія, оскільки не мав його при собі та таким чином посвідчення залишиться в нього. Так як він хотів повернути договір купівлі - продажу, в порушення закону проводив його освідчення на стан сп`яніння, то він вирішив погодитися на його пропозицію, оскільки довести свою правоту він на місці не міг. Також зазначив, що відповідач відмовив йому в ознайомленні з відеозаписом, на який він посилався, як підставу вимагати для перевірки документи, тому такий розгляд справи вважає незаконним. Відповідач при складанні постанови грубо порушив вимоги ст. ст.278, 279 КУпАП. Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідка ОСОБА_2 , жителя с. Яблунів. Вважає, що відео фрагмент ВБ - 0007 не може бути допустимим доказом, оскільки спростовується часом та місцем його первинного спілкування з поліцейським: час 23 год. 45 хв., дорога М-19 в с. Яблунів, Гусятинського району, а час і місце запису на камеру - після 03 год. 30 хв. в м. Чортків, вул. Б. Пігути, 31 Б.

Ухвалою від 27.08.2020 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Чернецький В.І. в судових засіданнях позовні вимоги підтримували повністю та просили їх задовольнити. В судове засідання 11.11.2020 року не з`явились, згідно поданої заяви просили проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач поліцейський роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Богач М.А. в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. 07.09.2020 року надійшли до суду пояснення щодо позову, згідно яких представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 705839 від 11 серпня 2020 року, позивач 10 серпня 2020 року о 23 год. 15 хв., керуючи автомобілем VOLKSWAGEN JETTA, д.н.з. НОМЕР_1 на АА/Д М-19 керуючи ТЗ під час повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та під час перевірки документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 9.2 б) та п. 2.1 а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП. Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме позивач сам неодноразово стверджує, що у нього відсутнє посвідчення водія відповідної категорії. Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. Згідно ст. 278, 279, 280 КУпАП позивачу повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статей 307,308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Після ознайомлення з положеннями вищезазначених статей, позивач жодних клопотань не заявляв. Вважає, що постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст. 283, 251, 252 КУпАП, а поліцейський діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 705839 від 11.08.2020 року (а.с.6), що була складена поліцейським роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Богачем М.А., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Як зазначено в постанові: « ОСОБА_1 10.08.2020 року о 23 год. 45 хв. в на а/д М-19 керував Т.З. під час повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та під час перевірки документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.9.2 ( Б), п.2.1 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 9.2 б) Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру, наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві та в судовому засіданні, останній заперечує факт вчинення ним зазначених правопорушень, вказуючи на відсутність його вини, оскільки він не був водієм, транспортний засіб стояв на обочині, посвідчення водія надав та не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, зазначені в оскаржуваній постанові. Про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності і за ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не оголошувалось.

В оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 705839 від 11.08.2020 року вказано, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія Canada НОМЕР_2 , згідно копії якого строк його дії до 02.05.2021 року.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він разом з ОСОБА_1 10.08.2020 року біля 23 год. стояли біля автомобіля Фольцваген на обочині та курили. До них під`їхала патрульний автомобіль та поліцейські почали розпитувати, чого вони там стоять, хто власник автомобіля. Він пояснив, що керував автомобілем він, проте це не було взято до уваги поліцейським та вони почали вимагати документи в ОСОБА_1 ОСОБА_1 дав їм канадське посвідчення водія та інші документи і пояснив, що страхівка на авто є на старого власника, бо автомобіль на наступний день мав реєструватись. ОСОБА_1 сказали проходити огляд на стан сп`яніння.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису ВО-00072 з нагрудного відеореєстратора поліцейського видно, що на ньому міститься відео із порядком проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Окрім того, при оголошенні ОСОБА_1 про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення, жодних посилань на порушення останнім п.9.2 б) Правил дорожнього руху України та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, немає.

Не міститься відеозапису на підтвердження обставини саме керування ОСОБА_1 на а/д М-19 автомобілем VOLKSWAGEN JETTA та не увімкнення ним покажчику повороту відповідного напрямку під час повороту.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень, та пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність, того що позивачем дійсно скоєні зазначені правопорушення, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених судом обставин в ході судового розгляду, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.2 ст. 122 КУпАП серії ДП18 № 705839 від 11.08.2020 року є такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.122, ч.1 ст.126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Богач Миколи Андрійовича (адреса: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 № 705839 від 11.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя: Е.М. Митражик