Справа № 120/5820/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 р. Справа № 120/5820/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (відповідач, приватний виконавець) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 року ВП № 62702815 та стягнення сплачених по виконавчому провадженню сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 15.09.2020 року, в процесі проведення нотаріальних дій при відчуженні належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (продаж квартири), він дізнався про відкрите приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. виконавче провадження відносно нього, а також про існування відповідного запису в Єдиному реєстрі боржників, який унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Так, з метою з`ясування обставин відкриття виконавчого провадження ВП № 62702815, позивачем було надіслано на адресу відповідача лист про надання матеріалів виконавчого провадження, за результатами розгляду якого відповідач 06.10.2020 року надав витребувані документи. Ознайомившись із отриманими матеріалами йому стало відомо про невірне зазначення у виконавчих документах його адреси місця проживання - " АДРЕСА_1 ", адже в дійсності він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ", а фактичним місцем проживання є " АДРЕСА_3 ". Позивач зазначає, що оскільки жодного відношення до адреси місця проживання в м. Києві, як і наявності будь-якого майна за тією адресою він не має, тому у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття до виконання виконавчого документа та винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 року ВП № 62702815. Позивач переконує суд, що виконавче провадження було відкрито з порушенням приписів ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи (позивача), а також не за місцем знаходження його майна. Окрім іншого позивач зазначає, що обставини, які виникли (терміновість укладення договору купівлі-продажу) змусили його сплатити відповідні кошти на суму 20041 грн. по виконавчому провадженні ВП № 62702815 з метою зняття відповідних обтяжень на нерухоме майно. Однак, із правомірністю прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження він не погоджується, що і спонукало його звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 02.11.2020 року позивачу поновлено позивачу строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Окрім цього, зазначеною ухвалою також додатково витребувано у приватного виконавця Клименка Р.В. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 62702815, в межах якого державним виконавцем прийнята оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження та інші матеріали, які стосуються обставин пов`язаних із прийняттям такої постанови. Цією ж ухвалою судом в порядку ч. 2 ст. 49 КАС України залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Вердикт капітал" як стягувача у виконавчому провадженні ВП № 62702815.

Повідомлення учасників справи про розгляд справи, а також направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 287 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

11.11.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також витребувані судом матеріали виконавчого провадження ВП № 62702815. У своєму відзиві відповідач проти позову заперечив та зазначив, що ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до приватного виконавця із заявою, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 12278 від 16.07.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача коштів в розмірі 17674 грн. Відповідач зазначає, що у вищезазначеному виконавчому написі вказано місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 . Крім того, у заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначена інформація про адресу проживання боржника в м. Києві. Відповідач зазначає, що при прийнятті виконавчого документа жодного порушення у відповідності до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем не виявлено, в результаті чого прийнято виконавчий документ на виконання.

Крім іншого відповідач наголошує, що зазначення у виконавчому документі місця проживання боржника є обов`язковою його вимогою, і підтверджувати чи спростовувати таку інформацію приватний виконавець на стадії відкриття виконавчого провадження законних підстав не має. Більш того, виконавчий напис нотаріуса № 12278 від 16.07.2020 року є чинним, позивачем не заперечувався. За таких обставин відповідач вказує, що у нього не було правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем реєстрації боржника, тим більше, що чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить застереження про здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації боржника. За наведених вище обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

У строк встановлений судом третя особа письмових пояснень до суду не подала.

Згідно частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши аргументи сторін, що викладені у письмових заявах по суті справи, встановив наступне.

16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року N 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в Реєстрі за N 12278, про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , який є боржником за Кредитним договором 401288720 від 06 жовтня 2012 року, укладеним з Акціонерним товариством "Альфа-Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення прав вимоги за Кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ "Кредит Капітал", заборгованості на загальну суму 17674,00 грн.

Судом з`ясовано, що 31.07.2020 року стягувач - ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою (вих. № 13844259 від 20.07.2020 року) про примусове виконання виконавчого напису № 12278, вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. У цій же заяві стягував вказав адресу боржника: " АДРЕСА_4 ", що відповідала адресу виконавчого документу.

За наслідками розгляду вказаної заяви, відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 року ВП № 62702815 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 16.07.2020 року № 12278 щодо стягнення з ОСОБА_1 17674 грн. заборгованості.

У вищевказаній постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження зазначено наступні адреси боржника: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 . Саме за цими адресами і було направлено копії такої постанови боржнику.

Окрім того, в межах вказаного виконавчого провадження № 62702815 відповідачем винесено ряд інших постанов, а саме: постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 03.08.2020 року, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.08.2020 року.

Як зазначає позивач у своєму позові, про існування відкритого відносно нього виконавчого провадження № 62702815 він дізнався 15.09.2020 року в процесі проведення нотаріальних дій по відчуженні належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, що й власне зумовило його сплатити на користь приватного виконавця грошові кошти в сумі 20041 грн. для видалення його з Єдиного реєстру боржників.

У зв`язку зі сплатою позивачем грошових коштів у сумі 20041 грн. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 12278, виданого 16.07.2020 року, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та 40 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 62702815 від 15.09.2020 року.

Однак, позивач вважаючи оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 року ВП № 62702815, такою, що винесена з порушенням приписів ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону N 1404-VIII виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Статтею 4 Закону N 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно із п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону N 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 1 статті 26 Закону N 1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону N 1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог частини 3 статті 26 ЗУ "Про виконавче провадження", має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 48 Закону N 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, примусове виконання рішень здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом N 1404-VII випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Тобто, відповідач має право здійснювати дії щодо примусового виконання виконавчих документів, в тому числі і щодо відкриття виконавчого провадження, при умові що місце знаходження майна боржника або місцем його проживання (перебування) є місто Київ.

Згідно з частинами першою та другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року N 1403-VIII (далі Закон N 1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В той же час, частинами першою та другою статті 24 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом ст. 19 Закону N 1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону N 1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Відповідно до частини п`ятої статті 25 Закону N 1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону N 1403-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону N 1403-VIII).

Отже, з аналізу вищевказаних норм права слідує наступне: якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та, відповідно, на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку приватного виконавця до відкриття виконавчого провадження перевіряти місце проживання/перебування боржника, яке вказано, зокрема, у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження.

Як встановлено судом, у виконавчому написі приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 16.07.2020 року № 12278, за наслідками розгляду якого приватним виконавцем Клименко Р.В. 03.08.2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП N 62702815, вказано, у тому числі, місце проживання ОСОБА_1 як АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Як зазначено у ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію міст проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.

Отже, положення ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 26 того ж Закону, щодо відомостей про "місце проживання", "місце перебування" чи "місцезнаходження" особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання адже, в Законі України "Про виконавче провадження" застосовуються всі три окремих поняття.

Тому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що Закон №1404-VIII не уповноважує виконавця перевіряти інформацію про фактичне місце проживання / перебування боржника для вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження, адже відповідні відомості виконавець встановлює на підставі виконавчого документа та заяви про його примусове виконання, поданої стягувачем. І саме стягувачу Закон надає можливість право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів чи відомостей про оскарження виконавчого напису нотаріуса та його скасування у визначеному законом порядку, 03.08.2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В правомірно керуючись ст. ст. 4, 24, 26, 28 Закону №1404-VIII та виходячи із зазначеної у виконавчому документі та заяві стягувача про примусове виконання рішення інформації про місце проживання боржника в м. Києві, відкрив виконавче провадження та виніс відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності до положень статті 24 Закону №1404-VIII.

Посилання позивача на відсутність у нього майна у м. Києві у контексті даного спору суд визнає безпідставними, адже при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження № 62702815 виконавець виходив виключно з інформації про місце проживання боржника у м. Києві, яка містилася у виконавчому документі і заяві стягувача.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що виконавчий документ подано, зокрема, за місцем проживання (перебування) боржника - фізичної особи, на яке розповсюджується діяльність приватного виконавця, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки перевірки місцезнаходження боржника приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження положеннями чинного законодавства не передбачено, суд доходить висновку, що спірну постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 р. ВП N 6270815 приватним виконавцем винесено цілком правомірно, та обґрунтовано.

Аналогічні правові висновки відображені і в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 року по справі № 240/8581/20.

Відтак, у суду відсутні підстави для скасування постанови від 03.08.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62702815 з мотивів, наведених у позовній заяві.

Щодо іншої позовної вимоги про стягнення з відповідача сплачених позивачем сум в розмірі 20041 грн. по виконавчому провадженні ВП № 62702815, то суд враховує, що така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 року ВП № 62702815, а тому задоволенню також не підлягає.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За наведених вище обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 9,72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 268, 269, 287, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Повне судове рішення складено і підписано 12.11.20.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: 33307);

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович (адреса місцезнаходження офісу: вул. Ю.Поправки, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович