Справа № 443/521/20
Суддя: Сливка С. І.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №443/521/20
Провадження №2-а/443/70/20
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

представника позивача Колтоновського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Вознічка Романа Юрійовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції ДПП у Львівській області Вознічка Романа Юрійовича, Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, в якому просить: визнати дії інспектора Управління патрульної поліції ДПП у Львівській області Вознічка Р.Ю. щодо складання постанови ЕАК №248622 від 04.05.2020 року протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову ЕАК №248622 від 04.05.2020 року; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Однак, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки у такій не наведено жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням процесуальних норм, зокрема його було фактично позбавлено права на правову допомогу, не надано можливості подати докази, надати пояснення, не складено протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача УПП у Львівській області ДПП у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи. При цьому, 13.11.2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний ЕЦП від імені Кульченко Марії, до якого долучено копію довіреності. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд) в ухвалі від 21 січня 2020 року у справі № 924/440/19, для підтвердження права працівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування діяти в порядку самопредставництва, такий працівник має надати суду: витяг з контракту, в якому визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі без окремого доручення; або оригінал або копію трудового договору (акту про призначення), або оригінал посвідчення та витяг з посадової інструкції, в якій визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді без окремого доручення керівника; та окреме доручення (резолюція) керівника, в якому визначено повноваження особи представляти інтереси державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі, якщо посадовою інструкцією або контрактом не передбачено право такої особи представляти інтереси без такого доручення. Відзиву на позовну заяву не подав. Однак, жодних із перелічених документів, які б підтверджували повноваження Кульченко М. як представника Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП суду не надано, а відтак, суд не бере до уваги поданий відзив, оскільки такий поданий не уповноваженою особою.

Відповідач інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Вознічка Р.Ю. у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

З диспозиції ч.1 ст.121 КУпАП видно, що відповідальність за вказаною статтею настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як вбачається з постанови ЕАК №2486422 від 04.05.2020 /а.с.12/, 27.04.2020 року о 15.00 год. в с.Добряни Київ - Чоп, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не працювала права фара ближнього світла та відсутні підголівники двох передніх сидінь в автомобілі, де їх установка передбачена конструкцією, чим порушив п.31.4.7 ПДР - Інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, як видно зоскаржуваної постанови, в такій інспектор УПП у Львівській області Вознічка Р.Ю. не взяв до уваги заперечень ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення та не надав їм належної оцінки, обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких інших належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, з оскаржуваної постанови незрозуміло, які саме правила, норми та стандарти переобладнання були порушені ОСОБА_1 .

Крім того, в порушення вимог ст.ст.258, 268 КУпАП, відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 оспорював допущення ним правопорушення.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Також, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 по час та місце розгляду справи, тобто останнього було позбавлено можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідачі в судове засідання не з`явились, не подали до суду будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто не довели правомірність оскаржуваної постанови.

Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та вважає, що дану постанову слід скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

При цьому, вимога позивача щодо визнання дій інспектора УПП у Львівській області Вознічки Р.Ю. протиправними не відповідає способам захисту, передбачених ст.5 КАС Українита виходить за межі компетенції суду, яка визначена ч.3 ст.286 КАС України, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ЕАК №248622 від 04.05.2020 року інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Вознічка Романа Юрійовича.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 420,40 грн. судових витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С.І. Сливка