Справа № 420/9703/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9703/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (вул..Богомольця,10, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, якому позивач просить:

визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації щодо зберігання та використання інформації шляхом зазначення у довідці ААА №0949646, «за обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) м. Одеса Одеська області. Україна на території України станом на 26.08.2020 є особою, яку 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст. 94. ч.2 ст. 17, п. «Г» ст. 93, ст. 42 КК України (у редакції 1960) до 9 років позбавлення волі. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.07.2008 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 2 місяці 2 дня обмеження волі. Звільнено 05.09.2008 постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.08.2008»;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації надати ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , повну і точну інформацію щодо наявності (відсутності) за ним судимостей без вказування додаткових відомостей.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання «довідки про відсутність судимості», що необхідна для здійснення всиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого сімейного будинку. З довідки серії ААА №0949646, департаменту інформатизації МВС України (далі - «Відповідач») вбачається, що «за обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) м. Одеса Одеська область Україна на території України станом на 26.08.2020 є особою, яку 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст. 94, ч.2 от. 17, п. «Г» ст. 93, ст. 42 КК України (у редакції 1960) до 9 років позбавлення волі. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.07.2008 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 2 місяці 2 дня обмеження волі. Звільнено 05.09.2008 постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.08.2008 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 16 днів. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, у розшуку не перебуває та відповідно до ст. 89 КК визнається такою, яка не має судимості». Позивач вважає, що вказані в довідці відомості: «станом на 26.08.2020 є особою, яку 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст. 94, ч.2 от. 17, п. «Г» ст. 93, ст. 42 КК України (у редакції 1960) до 9 років позбавлення волі. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.07.2008 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 2 місяці 2 дня обмеження волі. Звільнено 05.09.2008 постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.08.2008 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 16 днів.» вказані в ній протиправно та без дотримання норм чинного законодавства.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

06.11.2020 року, від відповідача надійшов відзив на позов. В обґрунтування зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обсяг відомостей, включених до довідки, залежить від вимог законодавства. Зокрема, відповідно до п.10 ч.1 ст.212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами особи, які були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів. При цьому береться до уваги факт засудження особи, зокрема, за злочини проти життя і здоров`я, не залежно від того чи була вже погашена судимість за ці злочини чи ні. Злочин передбачений ст.ст. 93, 94 Кримінального кодексу України (редакції 1960 року) належать до злочинів проти життя, здоров`я, волі і гідності особи (Розділ III Кримінального кодексу України (редакції 1960 року). ОСОБА_1 довідка видавалася для подання до органів опіки та піклування з метою усиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу. Беручи до уваги мету, з якою ОСОБА_1 запитував довідку та вимоги п.10 ч.1 ст.212 Сімейного кодексу України відомості про засудження його 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст.94,ч.2 ст.17,п. «г» ст.93, ст.42 КК України (редакції 1960) була включена до довідки, виданої станом на 26.08.2020. Окрім того, відповідач звертає увагу, що довідка містить відомості стосовно того, що станом на 26.08.2020 ОСОБА_1 є особою яка згідно із ст.89 Кримінального кодексу України визнається такою, що не має судимості.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання «довідки про відсутність судимості», що необхідна для здійснення всиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого сімейного будинку.

З довідки серії ААА №0949646, департаменту інформатизації МВС України вбачається, що «за обліками МВС громадянин(ка) України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) м. Одеса Одеська область Україна на території України станом на 26.08.2020 є особою, яку 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст. 94, ч.2 от. 17, п. «Г» ст. 93, ст. 42 КК України (у редакції 1960) до 9 років позбавлення волі. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.07.2008 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 2 місяці 2 дня обмеження волі. Звільнено 05.09.2008 постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.08.2008 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 16 днів. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, у розшуку не перебуває та відповідно до ст. 89 КК визнається такою, яка не має судимості».

Не погодившись із зазначенням вищевказаної інформації у довідці, позивач з метою захисту свої порушених прав та інтересів звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 1 Положення про Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.12.2015 року №1572 (далі - Положення №1572), Департамент інформаційних технологій (далі - Департамент або ДІТ) Міністерства внутрішніх справ України (далі - Міністерство або МВС) є структурним підрозділом апарату МВС, який здійснює, координує та контролює інформаційне забезпечення діяльності структурних підрозділів апарату Міністерства та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр.

За положеннями пункту 2 Положення №1572 Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.

Підпунктом 25 пункту 8 Положення №1572 Департамент відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надання громадянам інформації про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-ХІІ кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частина п`ята статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23.08.2002 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09.09.2002 року за №738/7026, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.11.2016 року №1256 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 року за № 22/29890 (далі - Порядок №1256).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1256 «довідка» - документ, який містить відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, та надається фізичній особі у відповідь на її запит;

У зазначеному пункті також визначено, що «персонально-довідковий облік» - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Отже, системний аналіз вказаних положень дає підстави стверджувати про те, що довідка, яка надається Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України має містити інформацію за трьома напрямками, а саме:

1) про притягнення особи до кримінальної відповідальності;

2) про відсутність (наявність) судимості;

3) про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Як свідчить долучена до справи Довідка ААА №0949646, містить інформацію відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання «довідки про відсутність судимості», що необхідна для здійснення всиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого сімейного будинку суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами особи, які були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів.

При цьому, береться до уваги факт засудження особи, зокрема, за злочини проти життя і здоров`я, не залежно від того чи була вже погашена судимість за ці злочини чи ні. Злочин передбачений ст.ст. 93, 94 Кримінального кодексу України (редакції 1960 року) належать до злочинів проти життя, здоров`я, волі і гідності особи (Розділ III Кримінального кодексу України (редакції 1960 року).

ОСОБА_1 довідка видавалася для подання до органів опіки та піклування з метою усиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу.

Беручи до уваги мету, з якою ОСОБА_1 запитував довідку та вимоги п.10 ч.1 ст.212 Сімейного кодексу України відомості про засудження ОСОБА_1 16.05.2001 Одеським обласним судом засуджено за ст.94,ч.2 ст.17,п. «г» ст.93, ст.42 КК України (редакції 1960) було включено правомірно.

За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 90, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (вул..Богомольця,10, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.