Справа № 826/1944/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року м. Київ № 826/1944/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб"

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2016 №, № та рішення від 28.11.2016 №000016/26-53-40/37204046,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" (далі-позивач) з позовом до Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва, в якому просить:

- визнати незаконним і скасувати податкове рішення повідомлення - Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми від 28.11.2016 №, відповідно до якого то товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" було застосовано штрафні санкції, у розмірі 58 019, 38 грн.;

- визнати незаконним і скасувати податкове рішення повідомлення - Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми від 28.11.2016 №, відповідно до якого то товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" було застосовано штрафні санкції, у розмірі 8 888, 20 грн.;

- визнати незаконним і скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2016 №000016/26-53-40/37204046, відповідно до якого то товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" було застосовано штрафні санкції, у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.;

Позовні вимоги мотивовано безпідставно складеними податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування фінансових санкцій та порушенням норм податкового законодавства України відповідачем.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/1944/17 до судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідачем 24.07.2017 подано заперечення на позовну заяву, у яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідач наголошує на наступних порушеннях позивача:

- щодо податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2016 №. Відповідно до акту перевірки, встановлено наявність у реалізації товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані у встановленому законодавством порядку, а саме відсутні супровідні документи (накладні, ТТН, сертифікати) на загальну вартість 29 009, 69 грн.

- щодо податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2016 №. Відповідно до акту перевірки, встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів не здійснено облік готівки у день її фактичного надходження на підставі фіскального звіту від 30.07.2017 №2078 у сумі 240,64 грн. (запис у графу 5 розділ 2 зроблено 29.07.2016) та на підставі фіскального звіту №2/22 від 12.09.2016 у сумі 1537, 00 грн. (запис 5 розділу 2 зроблено 11.09.2016. загальна сума несвоєчасного оприбуткованої готівки склала 1777,64 грн. Перевіркою встановлено незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, а саме: за 29.07.2016 Z звіт роздруковано 30.07.2016 згідно контролюючих стрічок РРО, 11.09.2016 Z звіт роздруковано 12.09.2016 (Z №2122) при цьому розрахункові операції здійснювались 11.09.2016 згідно контрольних стрічок РРО. З огляду на викладене перевіркою зроблено висновок щодо порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

- щодо рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2016 №00016/26-5340/37204046. В ході перевірки встановлено факт зберігання алкогольних напоїв (в реалізації 1 пляшка вина кріплене портвейн червоний "Телорс Ферат Естейт Резерв", 0.75 л., дата розливу 26.02.2013 строк придатності 2 роки (24 місяці) з моменту розливу, марковане маркою акцизного податку АААА 015688, виробник Португалія, вартість. 1740 грн., маркованого маркою попереднього зразка. Відповідно до наявного маркування на пляшці - алкогольних напоїв з простроченим терміном придатності для споживання.

Представником позивача 24.07.2017 надано додаткові пояснення, в яких вказано щодо уточнення законодавчих положень стосовно алкогольних напоїв та подальшого їх позначення марками акцизного податку, обігу та повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. Також наведено судову практику у аналогічних судових справах. У додаткових поясненнях, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час судового розгляду справи було допитано свідка ОСОБА_1 , яка повідомила про тиск зі сторони працівників Головного Управління Державної фіскальної інспекції у Київській області під час складання акту-перевірки від 11.11.2016 №004409 і написання нею відповідних пояснень.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу №826/1944/17 розглянуто у формі письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Київській області було проведено фактичну суб`єкта господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб".

За результатами зазначеної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Київській області було складено Акт фактичної перевірки від 11.11.2016 №004409, в якому встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства:

Статтей 11,13 Закону України від 19.12.1995 №481/95 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

Пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637;

Пунктів 9, 12, статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995;

Наказ Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49. Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.03.2016 №340/28470.

На підставі акту перевірки від 11.11.2016 №004409 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державною податковою інспекцією Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 28.11.2016 № на суму 8888, 20 грн., та № на суму 58 019, 38 грн., а також рішення Головного управління Державної фіскальної служби про застосування фінансової санкцій від 28.11.2016 №000016/26-53-40/37204046 на суму 17 000, 00 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансової санкції протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У висновках акту перевірки відповідно до якого, обґрунтовано та надіслано податкове повідомлення-рішення від 28.11.2016 №, зазначено що встановлено наявність реалізації товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані у встановленому законодавством порядку, а саме відсутні супровідні документи (накладні, ТТН, сертифікати) на загальну вартість 29 009, 69 грн.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон України №265/95-ВР) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закон України №265/95-ВР встановлено, зокрема, що облік товарних запасів ведеться юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (частина 1 статті 2 Закону).

Статтею 8 Закону України №996-XIV встановлено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, по рядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних. Підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У відповідності до статті 9 Закону України № 996-XIV Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для наступного правового висновку.

У розділі V Закон України №265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього закону.

Окрема, фінансова санкція, встановлена статтею 21 зазначеного Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) 9.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України № 996-XIV та Положення (стандарту) 9, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 21 Закон України №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 у справі №21-275а14.

На спростування висновків акту перевірки позивачем надано суду копії первинних документів що позивач мав всі первинні документи на товари, що реалізовувались, а облік товарних запасів вівся відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідачем ці обставини не спростовуються.

За таких обставин у цій справі, суд задовольняє позов у частині визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2016 № на суму 58 019, 38 грн., підлягає задоволенню.

Як вбачається з акту перевірки, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів не здійснено облік готівки у день її фактичного надходження на підставі фіскального звіту від 30.07.2016 № 2078 у сумі 240,64 грн. (запис в графу 5 розділ 2 зроблено 29.07.2016) та на підставі фіскального звіту від 12.09.2016 №2/22 у сумі 1537, 00 грн ( запис в графу 5 розділу 2 зроблено 11.09.2016).

Загальна сума несвоєчасно оприбуткованої готівки склала 1777, 64 грн.

На підставі вищевказаного правопорушення законодавства, відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 28.11.2016 № .

Перевіркою встановлено незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, а саме: за 29.07.2016 Z звіт роздруковано 30.07.2016 (Z №2078), при цьому розрахункові операції здійснювались 29.07.2016 згідно контролюючих стрічок РРО, 11.09.2016 Z звіт роздруковано 12.09.2016 (Z №2122) при цьому розрахункові операції здійснювались 11.09.2016 згідно контрольних стрічок РРО.

З огляду на викладене перевіркою зроблено висновок щодо порушення позивачем пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою правління Національного банку Україні від 15.12.2004 №637 (далі-Положення).

Так відповідно до пункту 2.6 Положення №637 Вся готівка, що надходить до кас, повинна своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книжки (далі - РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Проте, як зазначає позивач, приблизно з 23:45 29.07.2016 по 00:00 30.07.2016 та з 23:55 11.09.2016 по 00:01 12.09.2016 в приміщенні закладу ресторанного господарства, який належить позивачу та розташований за адресою: Київська область, с.Романків, вул. Лісова 7-Б, було відсутнє електропостачання, в зв`язку з чим позивач не мав технічної можливості роздрукувати Z-звіти.

Дані обставини підтверджуються листом відповіддю від 08.02.2017 №Е4-1-1/120 виробничого підрозділу київської дистанції електропостачання регіональної філії "Південно-Західна Залізниця" на лист позивача від 06.02.2017 №06/02/17, у якому зазначено що з 23:50 11.09.2016 по 00:10 12.09.2016 на ТПС Підгірці зафіксовано спрацювання захисту та тимчасове знеструмлення вищезазначеної лінії.

Також позивачем надано аварійний акт від 29.06.2016, у якому зафіксовано факт настання електричного замикання у період з 29.06.2016 23:50 по 00:00 30.06.2016.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно до пункту десятого розділу ІІІ Порядку щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом мінфіну від 14.06.2016 №547, якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки ( у випадку обнулення оперативної пам`яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція "службове внесення" на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Розрахункова операція за фіскальним чеком №2078 від 29.07.2016 на суму 240, 64 грн., була проведена 29.07.2016, проте, вказаний фіскальний чек було роздрукований з реєстратора розрахункових операцій 29.07.2016, а операція за фіскальним чеком №2122 від 11.09.2016 на суму 1537, 00 грн., була проведена 11.09.2016, але вказаний фіскальний чек був роздрукований 12.09.2016 - у зв`язку відсутністю елктропостачання в закладі ресторанного господарства позивача приблизно з 23:45 29.07.2016 по 00:00 30.07.2016 та з 23:55 11.09.2016 по 00:01 12.09.2016.

Позивач звертає увагу суду на той факт, що відповідачем в Акті перевірки не спростовується той факт, що записи в касовій книзі по зазначеним вище операція надходження готівки у касу Позивача були вчинені саме в день вчинення таких операцій, а саме: 29.07.2016 та 11.09.2016.

За посиланням позивача та ситуації котра виникла, позивач виконував вимоги які передбачені законодавством на той момент у разі настання таких подій, а саме відповідно до пункту десятого ІІІ Порядку щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 14.06.2016 №547.

Отже, суд вважає, що висновки акта перевірки, які покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення ґрунтуються на безпідставних та необґрунтованих припущеннях відповідача, а тому податкове повідомлення-рішення від 26.11.2016 № на суму 8 888, 20 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно рішення про застосування фінансових санкцій від 28.11.2016 №000016/26-53-40/47204046 на суму 17 000, 00 грн., яке ґрунтується на висновках Акту перевірки у якому зазначено що перевіркою встановлено факт наявності в реалізації 1 пляшки вина кріплене портвейн червоний "телорс Ферат Естест Резерв", 0,75л, дата розливу 26.02.2013 строк придатності 2 роки " 24 місяці) з моменту розливу, марковане маркою акцизного податку АААА015688, виробник Quinta land Vincyard Battlers - Португалія, вартістю 1740 грн., маркованого попереднього зразка. Відповідно до наявного маркування на пляшці - алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання. Відповідно до пункту четвертого статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразк застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюновиї виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. Таким чином перевіркою встановлено факт зберігання та наявності в реалізації алкогольного напою маркованого недійсною (невстановленого зразка) маркою акцизного податку.

Оскільки термін придатності вказаних алкогольних напоїв на момент перевірки минув, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що полягає у зберіганні алкогольних напоїв, маркованих недійсними (не встановленого зразка) марками акцизного податку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 226.1, 226.2, 226.3 статті 226 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.

Підприємства, які виробляють вина виноградні з додаванням спирту та міцні, вермути, інші зброджені напої з додаванням спирту, суміші із зброджених напоїв з додаванням спирту, суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями з додаванням спирту, сплачують податок при придбанні марок акцизного податку на суму, розраховану із ставок податку на готову продукцію, вироблену з виноматеріалів чи сусла, при виробництві яких використовується спирт етиловий (підпункт 222.1.3 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Отже, марками відповідного зразка є марки, які відповідають сумі акцизного податку на дату розливу продукції.

У справі, яка розглядається, фінансові санкції згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії застосовано до позивача відповідно до абзацу шістнадцятого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за змістом якого в разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Тобто, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.

Натомість ототожнення контролюючим органом факту зберігання в господарській одиниці позивача пляшок вина, в яких сплив термін придатності до споживання, із зберіганням алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка не відповідає правильному змісту наведеного правового регулювання.

Також, варто враховувати, що відповідно до пункту 24 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII строк (термін) придатності - це строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору.

За правилами частин чотирнадцятої, п`ятнадцятої, дев`ятнадцятої Закону України від 16.06.2005 № 2662-IV "Про виноград та виноградне вино" гарантійні терміни зберігання вин шампанських, ігристих та тихих, коньяків України, які встановлено чинними стандартами та нормативною документацією, є мінімальними термінами, протягом яких виробник несе відповідальність за невідповідність показників якості продукції нормативним вимогам, і не є термінами придатності виноробної продукції до споживання.

Виробники виноробної продукції мають право встановлювати власні гарантійні терміни зберігання окремих найменувань вин шампанських, ігристих та тихих, коньяків України, які перевищують мінімальні гарантійні терміни, встановлені чинними стандартами та нормативною документацію, з обов`язковою відповідальністю за відповідність їх якості нормативним вимогам. Власні гарантійні терміни повинні бути внесені у розроблені виробником технологічні інструкції на окремі найменування продукції, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства, у встановленому порядку.

Вина шампанські, ігристі та тихі, вермути, коньяки України і бренді, в яких після закінчення гарантійних термінів зберігання не з`явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Отже, зазначений виробником на етикетках пляшок вин термін зберігання є мінімальним терміном, протягом якого виробник гарантує відповідність продукції вимогам нормативно-правових актів щодо її якості та безпеки.

Тобто, поняття "гарантійний строк зберігання" не є тотожним поняттю "термін придатності", а тому закінчення гарантійного строку зберігання вин автоматично не обумовлює закінчення строку придатності таких вин до споживання за умови відсутності ознак помутніння та видимого осаду.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.07.2020 у справі №816/686/17.

Такий висновок узгоджується з вимогами, передбаченими Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 15 яких встановлено, що вина шампанські, ігристі та тихі, вермути, коньяки України і бренді, в яких після закінчення гарантійних строків зберігання не з`явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Аналогічні за змістом положення містить і ДСТУ №4807:2007 "Вина ігристі. Технічні умови".

Позивачем надано протокол випробувань харчової продукції від 24.07.2017 №7349/17-х складений Державним Підприємством "Укрметстандарт" у висновку якого визначено що зразок продукції за органолептичними показниками відповідає вимогам ДСТУ 4806:2017 "Вина. Загальні технічні умови" та у відповідності до вимог статті 5 Закону України "Про виноград та виноградне вино" є придатним для подальшого зберігання та реалізації.

В свою чергу, акт перевірки, не містить будь-яких відомостей про те, чи досліджувались під час проведення контрольного заходу пляшки вин, гарантійний термін придатності яких минув, на предмет наявності ознак помутніння та осаду.

Не подано відповідних доказів на підтвердження таких обставин органом доходів і зборів й у судовому процесі.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки, які покладені в основу спірного рішення про застосування фінансових санкцій від 28.11.2016 №000016/26-53-40/47204046, ґрунтуються на безпідставних та необґрунтованих припущеннях відповідача, а тому рішення від 28.11.2016 №000016/26-53-40/47204046 на суму 17 000, 00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 134, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2016 №, №, рішення про застосування фінансових санкцій від 28.11.2016 №000016/26-53-40/37204046.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції Дніпровського району Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва (код 39469994) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовий клуб" витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600, 00 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В