Справа № 640/23632/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

16 листопада 2020 року м. Київ№ 640/23632/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянську Я.І., проаналізувавши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАФАРМ»

до Головного управління ДПС у м. Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЛАФАРМ» з позовом до Головного управління ДПС у м. Київській області в якому просило визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 03.10.2017р. № про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 365 400, 00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Водночас, 09.01.2020р. до суду надійшов відзив від відповідача до якого долучено клопотання про залишення позову без розгляду, з огляду на пропуск строку звернення до суду. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що позивач звернувся до суду майже через 2 роки після використання свого права на адміністративне оскарження. Більше того, наголошує, що позивач вже раніше звертався до суду з аналогічним позовом, однак ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.11.2019р. у справі № 826/2998/18 позов залишено без розгляду, з огляду на повторні неявки позивача.

Суд, проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.NT>P>

Частинами 3, 4 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень" (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

Комплексний аналіз чинного правового регулювання на момент прийняття Закону № 657-VII дає підстави для висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України (у відповідній редакції), як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Цей висновок Конституційного Суду України суд вважає релевантним щодо нинішнього стану нормативно-правового регулювання.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 22.10.2019р. у справі №640/20569/18, адміністративне провадження №К/9901/12872/19 та від 11.10.2019р. у справі 640/20468/18, адміністративне провадження № К/9901/16396/19.

Більше того, суд повторно наголошує, що за результатом комплексного аналізу правового регулювання суд приходить до висновку, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

При цьому суд вважає, що між нормами пунктів 56.18 та 56.19 статті 56 ПК України відсутня колізія, яку слід долати із застосуванням положень пункту 56.21 статті 56 ПК України, оскільки вони регулюють відмінні за предметом групи правовідносин.

Крім того, спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та / або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання після використання процедури адміністративного оскарження об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в ухвалі від 07.10.2020р. у справі №500/2486/19, адміністративне провадження №К/9901/19455/20.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2017р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ГАЛАФАРМ» щодо не подачі Звіту про контрольовані операції за 2015 рік за результатом якої складено акт від 08.09.2017р. № 675/10-36-14-04/30886474 у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГАЛАФАРМ» вимог п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України щодо обов`язку подання в установлений законом термін до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику Звіту про контрольовані операції з компанією-нерезидентом «МЕДІМПЕКС» (Молдова) за 2015 рік.

Позивач вважаючи вказані висновки протиправними 18.09.2017р. звернувся із запереченням до акта перевірки, однак останні листом відповідача від 28.09.2017р. залишені без змін.

На підставі висновків вищезазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.10.2017р. № , яким згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України та на підставі акта перевірки встановлено порушення п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 365 400, 00 грн.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним 07.11.2017р. звернувся зі скаргою до ДФС України, однак рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 10.01.2018р. № 698/6/99-99-01-03-01-25 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 10.01.2018р. № 698/6/99-99-01-03-01-25 отримано позивачем 25.01.2018р., що підтверджується останнім в адміністративному позові.

Водночас, до суду позивач звертається 28.11.2019р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом в якому направлено позов до суду.

Таким чином, звернувшись з позовною заявою у цій справі до суду 28.11.2019р., позивач пропустив встановлений п. 56.19 ст. 56 ПК України місячний строк звернення до суду та не навів при цьому жодних поважних причин його пропуску.

При цьому, наведені норми не суперечать положенням статей 99, 122 КАС України в редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин та звернення позивача до суду, якими також передбачено спеціальні строки звернення до суду в разі застосування досудового врегулювання спору.

Отже, позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку.

Більше того, Верховний суд України однозначно підкреслює, що якщо особа неправильно подала позовну заяву, і є ухвала про її повернення, без розгляду або подала цю заяву з недодержанням правил підсудності, то варіантів щодо строку давності немає. В такому випадку цей строк не переривається, не зупиняється та не поновлюється, оскільки неправильне подання позовної заяви не є поважною причиною (постанова ВСУ у справі № 6- 1763цс16 від 24 травня 2017р.).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно зі ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, в порушення вимог ч. 3 ст. 123 КАС України, не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. 122, 123, 240-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

2. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАФАРМ» - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська