Справа № 500/1103/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1103/20 пров. № А/857/10064/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, ухвалене суддею Мірінович У.А. в порядку письмового провадження у м. Тернополі у справі № 500/1103/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60708071 від 28.11.2019 року.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що 28.11.2019 року відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу від 06.02.2019 року № Ф-4484-54-У, яка є виконавчим документом.

Позивач посилається на те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, стягувачем за яким є державний орган, становить 3 місяці.

При цьому позивач вважає, що вимога про сплату боргу пред`явлена стягувачем - Головним управлінням ДПС у Тернопільській області за межами тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки як вказано у вимозі, така набрала законної сили 04.07.2019 року, однак пред`явлена до виконання 25.11.2019 року.

Позивач зазначає, що, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, який пред`явлений до виконання з пропуском встановленого Законом України «Про виконавче провадження» строку, повертається стягувачу.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно відкрив виконавче провадження щодо виконання вимоги про сплату боргу за якою минув строк пред`явлення її до виконання.

Відповідач свою позицію по справі не висловив.

Третя особа - Головне управління ДПС у Тернопільській області надало пояснення, у яких зазначило, що строк пред`явлення вимоги про сплату боргу до викання не пропустило, оскільки, відповідно до п.16 статті 25 розділу IV Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та пені не застосовується.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 60708071 від 28.11.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) сплачений судовий збір 840,80 грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Тернопільській області зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що вимогу про сплату боргу від 06.02.2019 року, яка набрала чинності 04.07.2019 року, Головне управління ДПС у Тернопільській області надіслало на адресу відповідача супровідним листом від 09.07.2019 року № 4646/10-5/19-00-54-54-09/17189, тобто в межах тримісячного строку, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» на пред`явлення виконавчого документа до виконання, стягувачем за яким є державний орган.

Цю обставину суд першої інстанції до уваги не взяв, а, отже, зробив невірний висновок про пред`явлення виконавчого документа до виконання за межами, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», строку, тому помилково задовольнив адміністративний позов.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 06.02.2019 року Головне управління ДПС України у Тернопільській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4484-54-У, на підставі якої зобов`язало позивача сплатити борг (недоїмку) з єдиного соціального внеску в розмірі 18276,72 грн. протягом десяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Вимога про сплату боргу набрала чинності 04.07.2019 року.

Вимога про сплату боргу надійшла на адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) 25.11.2020 року.

28.11.2019 року головний державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60708071 з виконання вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області № Ф-4484-54-У від 06.02.2019 року про стягнення з позивача боргу в розмірі 18276,72 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відкрив виконавче провадження щодо виконання вимоги про сплату боргу, яка пред`явлена за межами трьохмісячного строку, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». На основі цих обставин, суд першої інстанції зробив висновок про задоволення адміністративного позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до частини 1-3 статті 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Апеляційний суд встановив, що стягувачем за виконавчим документом (вимогою про сплату боргу) є орган державної влади, отже, строк пред`явлення вимоги про сплату боргу становить три місяці з моменту набрання нею чинності. Вимога про сплату боргу набрала чинності 04.07.2019 року, про що вказано у вимозі та постанові про відкриття виконавчого провадження.

Отже, строк пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) до виконання відліковується з 05.07.2019 року та закінчується 05.10.2019 року.

Натомість, апеляційний суд встановив те, що лист Головного управління ДПС у Тернопільській області № 4646/10-5/19-00-54-54-09/17187 від 09.07.2019 року про надіслання на адресу відповідача вимоги про сплату боргу від 06.02.2019 року надійшов на адресу відповідача 25.11.2019 року, тобто після закінчення трьохмісячного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, ні відповідач, ні третя особа не надали доказів, які свідчили б про те, що вимога про сплату боргу, як виконавчий документ надійшла до відповідача раніше чи здана на пошту в межах трьохмісячного строку з дня набрання нею чинності.

На основі встановлених вище обставин, апеляційний суд зробив виснововк, що відповідач відкрив виконавче провадження щодо виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) за якою сплив строк пред`явлення її до виконання.

Пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В межах встановлених у цій справі обставин, відповідач зобов`язаний був, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII, повернути виконавчий документ без прийняття, натомість, відповідач, на думку апеляційного суду, протиправно відкрив виконавче провадження.

У зв`язку з цим, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що постанову про відкриття виконавчого провадження необхідно скасувати.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про задоволення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 500/1103/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складений 12.11.2020 року