Справа № 500/2747/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2747/20

16 листопада 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Листом від 31.07.2020 року відповідач відмовив в призначенні пенсії, з підстав відсутності необхідного загального страхового стажу. Беручи до уваги те, що факт роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" підтверджується відомостями трудової книжки. Розбіжність у написанні прізвища ОСОБА_1 та виправлення в трудовій книжці не може ставитись йому в провину.

Позивач вважає відмову відповідача у зарахуванні періоду з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку з перебуванням, головуючого судді на лікарняному, розгляд справи продовжено за межами строків передбачених ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 13.10.2020 року подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що наказ по підприємству "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації" від 30.12.1997 року № 53, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах зокрема працівникам робочих місць за Списком №1 - "формувальник ручного формування" позивачем не було представлено. В книгах наказів та у відомостях по нарахуванню заробітної плати товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" міститься інформація про роботу на посаді формовщика-заливщика за період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року " ОСОБА_1 ", прізвище якого не відповідає паспортним даним позивача. Крім того, у трудовій книжці міститься виправлення про рік народження, яке не завірене належним чином, а тому така не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

За даних обставин, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7), протягом трудової діяльності перебував на посадах формувальника ручного формування, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 26.09.1990 року (а.с.8-9).

Зокрема, в період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року працював формовщиком-заливщиком у Збаразькому заводі "Метеор", який 25.05.2001 року було перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно- механічний завод".

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за результатами розгляду якої листом №1900-0321-8/11403 від 31.07.2020 року відмовлено в призначенні пенсії, так як загальний страховий саж складає 19 років 27 днів, що є меншим за необхідний (а.с.15-18).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомлено, що зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" підстав немає, оскільки наказ по підприємству "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації" від 30.12.1997 року № 53, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах зокрема працівникам робочих місць за Списком №1 - "формувальник ручного формування" позивачем не було представлено. В книгах наказів та у відомостях по нарахуванню заробітної плати міститься інформація про роботу на посаді формовщика - заливщика за період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року " ОСОБА_1 ", прізвище яке зазначене не відповідає паспортним даним. Крім того, у трудовій книжці міститься виправлення про рік народження, яке не завірене належним чином, а тому така не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силі приписів ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженим КМУ і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу 25 років у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Аналогічні положення передбачені п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17, від 31.032020 року у справі №678/65/17.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок №442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 Порядку №442).

Згідно з п.9 Порядку №442 перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 11/03/1994 № 162, розділом XI "Металообробка" у ливарному виробництві передбачена посада, зокрема - формувальники ручного формування, які беруть участь у литті.

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки позивач в період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року працював формовщиком-заливщиком у Збаразькому заводі "Метеор", який 25.05.2001 року було перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно- механічний завод".

У трудовій книжці міститься виправлення про рік народження позивача, яке не завірене належним чином, а тому така, на думку відповідача, не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

Як передбачено п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (далі - Інструкція №162), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Із наведених законодавчих норм слідує необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п.2.8 Інструкції №162).

Проте, виправлення у трудовій книжці позивача полягає виключно у написанні року його народження, що не викликає жодних сумнівів у достовірності записів трудової діяльності формовщиком-заливщиком в період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року.

З приводу посилань відповідача на те, що в книгах наказів та у відомостях по нарахуванню заробітної плати міститься інформація про роботу на посаді формовщика-заливщика за період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року " ОСОБА_1 ", прізвище якого не відповідає паспортним даним позивача, то в матеріалах справи містяться довідки від 17.02.2020 року №1 та №2 про заробітну плату для обчислення пенсії, видані товариством з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод", на підставі книг нарахування заробітної плати та особистих рахунків за вказаний період, саме ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Право ж позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та іншої документації (вина позивача відсутня).

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Також робота на посаді формувальника ручного формування за період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" від 16.02.2020 року№16 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с21).

Згідно з вказаної довідки від 16.02.2020 року №16 посада позивача формувальника ручного формування передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Відповідно до характеристики робіт, які виконував ОСОБА_1 , формувальник ручного формування, ним виконувались такі види робіт як: підготовка формувальної суміші, просіювання компонентів, зволожування, змішування, ведення процесу формування деталей у формувальній суміші, укладання моделей, заповнення форм сумішшю, трамбування; підготовка ковшів до заливання металу, перевірка цілісності футерівки, усунення виявлених недоліків, набирання ковшем металу, перенесення і заливання у форми; розбирання форм, видалення деталей, очищення і складування; завершення роботи; складання моделей, згортання формувальної суміші, зволожування; прибирання робочого місця (а.с.19).

Така характеристика робіт, які виконував ОСОБА_1 , складена на підставі картки фотографії робочого дня №3 від 19.09.1997 року з матеріалів атестації робочих місць за умовами праці, проведеної згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 (а.с.20).

Висновком щодо якості проведеної атестації у товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" № 133/05 від 22.08.2001 року встановлено, що підприємство провело атестацію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 та наказом по підприємству "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації" від 30.12.1997 року №53 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах зокрема працівникам робочих місць за Списком №1 - "формувальник ручного формування" (а.с.24-25).

Існування наказу по підприємству "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації" від 30.12.1997 року №53, відповідачем ні в листі, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, ні в відзиві не заперечується, а тому не представлення такого не спростовує в спірний період роботи позивача зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та системний аналіз законодавчих норм свідчать про достатність поданих позивачем документів для встановлення факту перебування в період з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування, що міститься у Списку №1, та зайнятості ОСОБА_1 за відповідною професією за результатами атестації умов праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність, в розумінні ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та, враховуючи повноваження суду при вирішенні справи визначені у ст.245 КАС України, вважає за зобов`язати відповідача зарахувати такий, про що просить позивач у позові.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №9 від 11.09.2020 року (а.с.26).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.02.1991 року по 31.03.2002 року на посаді формувальника ручного формування в товаристві з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок, сплачений відповідно до квитанції №9 від 11.09.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.