Справа № 560/1508/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1508/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

05 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника позивача: Романюка В.М.,

представника відповідача: Величко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та додаткове рішення від 13 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (відповідача), в якому просив визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання (штраф) на суму 405 600,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання (штраф) на суму 424 000,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання (штраф) на суму 510,00 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 30.06.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що висновок експерта повністю спростовує висновки акту фактичної перевірки та прийнятих на підставі цього акту перевірки податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.05.2019 року №, №, №.

Також додатковим рішенням від 13.07.2020 стягнено з Головного управління ДПС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань 13 224,40 грн витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішеннями суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог та заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що наданий позивачем висновок експерта не є висновком експерта в розумінні КАС України, оскільки висновок експерта, згідно ст. 101 КАС України може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Вважає, що зазначена справа є незначної складності, а також не погоджується щодо співмірності часу та витрат на підготовку та подання необхідних документів адвокатом.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 04.04.2019 по 12.04.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області Прошкіним В.М. та ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 04.04.2019 №799, керуючись п.п.20.1.10. п.20.1. ст.20, п.75.1. ст.75, п.п. 80.2.5 п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), який здійснював діяльність за адресою: АДРЕСА_2 (1)/2 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

До початку проведення перевірки особі, що проводила розрахункові операції в зазначеній господарській одиниці, продавцю - ОСОБА_3 пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки №1189 та №1190 від 04.04.2019 та службові посвідчення посадових осіб, що здійснювали перевірку, надано наказ від 04.04.2019 №799 «Про проведення фактичної перевірки» однак, вказана особа відмовилась отримати копію наказу та підписати направлення про що посадовими особами контролюючого органу було складено акт за №0089/22-01-14-08/ НОМЕР_1 від 05.04.2019 про відмову від підпису у направленнях на проведення фактичної перевірки.

Посадовими особами відповідача в адміністрації МКП-Ринок «Ранковий» отримано копію Угоди №41(1)/2 про тимчасове платне користування торговим місцем та/або тимчасовою спорудою від 27.03.2019 згідно якої ОСОБА_1 орендує торгове місце на ринку «Ранковий» по АДРЕСА_2 .

За результатами проведення фактичної перевірки складено акт від 12.04.2019 №0149/22/01/14/ НОМЕР_1 згідно якого встановлено порушення:

- ст. ст. 11, 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» а саме, встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;

- абз. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV із змінами та доповненнями, а саме: не забезпечено платником податків зберігання (ведення) документів відповідно яких ведеться облік доходів і витрат, інших показників пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення та зберігання яких передбачено законодавством протягом встановленого терміну, зокрема: не надано до перевірки книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками ПДВ).

Оскільки особа, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 відмовилась від підписання та отримання примірника акту фактичної перевірки, перевіряючими було складено відповідний Акт від 12.04.2019 за №0100/22-01-14-08/ НОМЕР_1 .

Копію акта фактичної перевірки від 12.04.2019 №0149/22/01/14/ НОМЕР_1 надіслано 15.04.2019 на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного акту фактичної перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 20.05.2019 № на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і абз. 16 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) сума штрафних санкцій становить - 405600,00 грн;

- від 20.05.2019 № на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і ст.20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) сума штрафних санкцій становить - 424000,00 грн;

- від 20.05.2019 № на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і абз.2 п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України сума штрафних санкцій становить - 510,00 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI в редакції, що була чинною на момент їх виникнення (далі - ПК України).

Права контролюючого органу визначені статтею 20 ПК України, та підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 вказаної статті встановлено, що контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами ст. 226 ПКУкраїни визначено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст.44 ПК України,).

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту (п.85.2 ст.85 ПК України).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

В силу п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України,).

Відповідно до абз. 2 п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно абз.16 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Приписами ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції з наявних в матеріалах справи копій протоколів про адміністративні правопорушення №№16/21-05, 17/21-05 від 04.04.2019, що стали підставою для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), громадянка ОСОБА_3 04 квітня 2019 року об 11 год. 00 хв. в кіоску № 41 , який знаходиться на ринку «Ранковий» по пров. Гвардійському, 21 в м. Хмельницькому, здійснювала зберігання тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка, чим порушила вимоги Постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та ст. 226 Податкового Кодексу України № 1755-VI від 02.12.2010 р., та 04 квітня 2019 року об 12 год. 00 хв. на ринку МКП «Ранковий» в кіоску АДРЕСА_2 , здійснювала реалізацію тютюнових виробів без наявної ліцензії чим порушила вимоги ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового , алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481175-ВР від 19.12.1995р. із змінами ч.1 ст. 164 КУпАП №8073-х від 07.12.1984 та ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб-підприємців та громадських формувань» №755-І//від 15.12.2003.

Встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 02.05.2019 у справі №686/10483/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Вказана постанова набрала законної сили 14.05.2019.

Також встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 02.05.2019 у справі №686/10481/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили 14.05.2019.

В матеріалах справи міститься угода №41(1)/2 про тимчасове платне користування торговим місцем та/або тимчасовою спорудою від 27.03.2019 укладена між міським комунальним підприємством - ринок "Ранковий" та ОСОБА_1 , згідно якої комунальне підприємство - ринок "Ранковий" надає, а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування торгове місце на ринку "Ранковий" по АДРЕСА_2 , площею 1,5 кв.м.

Однак, позивач в судовому засіданні заявив, що він угоди з комунальним підприємством - ринок "Ранковий" не укладав і жодного відношення як до торгового місця, а також до громадянки ОСОБА_3 , яка торгувала підакцизними товарами на ринку, не має.

При цьому, взято до уваги, що згідно наявного в матеріалах справи висновку головного судового експерта сектору почеркознавчих досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Хмельницького НДЕКЦ МВС Кушнір Маріни Валеріївни від 28.02.2020 №1.1-0024:20, підпис від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в угоді №41(1)/2 про тимчасове платне користування торговим місцем та/або тимчасовою спорудою від 27.03.2019, під розділом №7, виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рукописний текст у заяві від 27.03.2019, виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підпис від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві від 27.03.2019 (крім того, який розташований і в лівій верхній частині) виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів, з врахуванням вимог статтей 72, 73, 101 КАС України, вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем висновок експерта від 28.02.2020 №1.1-0024:20 відповідає вимогам, які ставляться до даного виду доказу.

Зважаючи на вищевикладене, висновок експерта повністю спростовує висновки акту фактичної перевірки про порушення позивачем ст. ст. 11, 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» а саме, встановлення факту роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, абз. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV із змінами та доповненнями, а саме: не забезпечення платником податків зберігання (ведення) документів відповідно яких ведеться облік доходів і витрат, інших показників пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення та зберігання яких передбачено законодавством протягом встановленого терміну, зокрема, не надання до перевірки книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками ПДВ) та являється належним та допустимим доказом в розумінні ст.72 КАС України незаконності прийнятих на підставі цього акту перевірки податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.05.2019 року №, №, №.

Слід також зазначити, що допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 - головний державний ревізор - інспектор ГУ ДПС у Хмельницькій області пояснив суду, що на момент проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 , який здійснював діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , територія ринку МКП-Ринок "Ранковий", кіоск № 41 (1)/2, останній був відсутній за вказаною адресою. Тому, перевірку було проведено в присутності особи, що проводила розрахункові операції за адресою: АДРЕСА_1 , територія ринку МКП-Ринок "Ранковий", кіоск № 41 (1)/2 - ОСОБА_3 , а копію акта фактичної перевірки від 12.04.2019 №0149/22/01/14/ НОМЕР_1 надіслано 15.04.2019 на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Водночас, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що продавець ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах із ОСОБА_1 .

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи апеляційної скарги, що наданий позивачем висновок експерта не є висновком експерта в розумінні КАС України, оскільки висновок експерта, згідно ст. 101 КАС України може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ст. 101 КАС України не містить імперативної норми щодо обов`язковості надання висновку на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, висновки про порушення позивачем норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), зроблені відповідачем в акті фактичної перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірні рішення контролюючого органу, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправними та підлягали скасуванню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань 13 224,40 грн витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 , з врахуванням вимог статтей 132, 134, 139 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Як зазначено судом першої інстанції, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано ряд підтверджуючих документів: договір про надання правової допомоги від 10.07.2019 №Т-10-07-19 укладений між позивачем та адвокатом Романюком В.М., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, під час розгляду справи №560/1508/20 у суді першої інстанції (Додаток до договору №Т-10-07-19 про надання правової допомоги від 10.07.2019), довідку №06-07-20 від 06.07.2020 про отримання адвокатом Романюком В.М. від ОСОБА_1 гонорару у розмірі 13224,40 грн.

При цьому, згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, під час розгляду справи №560/1508/20 у суді першої інстанції (Додаток до договору №Т-10-07-19 про надання правової допомоги від 10.07.2019), встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами адвоката, пов`язаними із розглядом даної справи та підлягає відшкодуванню позивачеві у сумі 13224,40 грн.

Водночас, колегія суддів вважає, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що становить 13224,40 гривень, підтверджується належними доказами, а тому, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 13224,40 грн.

Доводи апеляційної скарги, що зазначена справа є незначної складності, а також щодо не співмірності часу та витрат на підготовку та подання необхідних документів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки представник відповідача клопотав в апеляційній скарзі про розгляд зазначеної справи у в режимі відеоконференції за участі представника, при цьому не спростував доводи позивача щодо неспіврозмірності наданих послуг.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та додаткове рішення від 13 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 листопада 2020 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.