Справа № 340/2522/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Кропивницький Справа №340/2522/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у письмового провадження у м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішень.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування:

- податкових повідомлень-рішень:

- № від 19.09.2019 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 208 746,68 грн, у тому числі 139 164,45 грн за податковими зобов`язаннями та 69 582,23 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № від 19.09.2019 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 17 395,55 грн, у тому числі 11 597,03 грн за податковими зобов`язаннями та 5 798,52 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн;

- вимоги про сплату боргу, недоїмки:

- №Ф- від 19.09.2019 року на суму 64 720,92 грн;

- №Ф- від 19.09.2019 року на суму 99,00 грн;

- рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску:

- № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 9 522,02 грн;

- № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 49,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспектором розраховано середню націнку по одному найменуванню товару (при номенклатурі 5 000 найменувань) та зроблено висновок про завищення витрат на загальну суму 773 135,83 грн. На думку позивача, висновки перевірки не відповідають положенням Податкового кодексу України в частині порядку визначення витрат. Позивач вказує на те, що при номенклатурі товарів у 5 000 одиниць неможливо здійснювати облік у Книзі обліку доходів і витрат, а тому облік доходів і витрат ним ведеться із застосуванням бухгалтерського обліку з урахуванням особливостей, передбачених для формування доходів та витрат фізичних осіб-підприємців. Так, для визначення собівартості реалізованих товарів використовуються дані бухгалтерського обліку по рахунку 281, які формуються на підставі даних первинних документів щодо придбання та продажу товарів. Позивач вважає, що під час перевірки перевіряючими помилково зроблено висновок про заниження оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 на суму 773 135,83 грн, оскільки в акті перевірки зроблені висновки щодо порушення порядку розрахунку витрат, що не відповідають положенням Податкового кодексу України. Позивач зауважує, що оскільки чистий оподатковуваний дохід є базою для нарахування єдиного внеску, то висновки на підставі яких винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, є безпідставними, оскільки судження фіскальних органів про порушення ФОП ОСОБА_1 . Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ґрунтується лише на припущеннях контролюючого органу без дослідження наявної у позивача первинної документації щодо здійснення позивачем господарської діяльності. Також позивач зазначає, що оскільки податковий орган документально не підтвердив правомірність нарахування податку з доходів фізичних осіб, то рішення про визначення податкового зобов`язання та застосування штрафних санкцій за платежем військовий збір є безпідставним.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому він заперечив щодо задоволення позову (а.с.184-187, Т.5). Представник відповідача вказує, оскільки в порушення вимог п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України позивачем не вівся облік витрат, то витрати обраховано відповідно до наданих на перевірку документів та встановлено, що середня націнка на реалізовані товарно-матеріальні цінності за 2017 рік склала 9,72%, за 2018 рік 10,99%, у зв`язку з чим проведено розрахунок та визначено, що ФОП ОСОБА_1 завищено витрати за рахунок вартості придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей, які не були реалізовані. Окрім того, представник відповідача зазначає, що перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за квітень 2018 року неправомірно зменшено суму єдиного внеску на 99,00 грн за рахунок помилкового нарахування за лютий 2018 року, так як у звіті з єдиного внеску за березень 2018 року платником вже проведено коригування єдиного внеску на суму 99,00 грн, чим порушено пункт 1частини 2 статті 6, пункт 1 частини 1 статті 7, частину 5 статті 8, пункти 3, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Представник відповідача наголошує на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 р. позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішень залишено без руху (а.с.80-81, Т.1).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1-2, Т.1).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 р. відкладено розгляд справи відповідно до п.п.4, 5 ч.2 ст.205 КАС України (а.с.232-233, Т.5).

04.12.2019 р. у судовому засіданні оголошено перерву для надання сторонами додаткових доказів (а.с.11, Т.86).

13.01.2020 р. у судовому засіданні оголошено перерву для виклику в судове засідання експерта (а.с.17-18, Т.86).

28.01.2020 р. у судовому засіданні оголошено перерву для вирішення стороною позивача питання про призначення судово-економічної експертизи (а.с.26-27, Т.86).

10.02.2020 р. у судовому засіданні оголошено перерву для забезпечення стороною позивача участі у судовому засіданні бухгалтера (а.с.31, Т.86).

У судовому засіданні 04.03.2020 р. представником позивача надано письмові пояснення у яких наведено обґрунтування того, що висновок відповідача про завищення витрат позивачем зроблено у непередбачений законом спосіб (а.с.35-37, Т.86). Також у судовому засіданні 04.03.2020 р. допитано свідка ОСОБА_2 та оголошено перерву на стадії дослідження матеріалів справи (а.с.65-66, Т.86).

Відповідно до ухвали занесеної до протоколу судового засідання від 12.03.2020 р. (а.с.73, Т.86) подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, експерта, покази свідка, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 06.08.2019 р. по 19.08.2019 р. посадовою особою ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі направлення №1290 від 25.07.2019 р. (а.с.213, Т.5) та відповідно до наказу №1172 від 11.07.2019 р. (а.с.214, Т.5) проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р., дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р., за результатами якої складено акт №81/11-28-13-05/ НОМЕР_1 від 27.08.2019 р., висновками якого є порушення ФОП ОСОБА_1 , на думку відповідача:

- п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 139 164,45 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 88 001,66 грн, за 2018 рік у сумі 51 162,79 грн;

- пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобов`язання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 11 597,03 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 7 333,47 грн, за 2018 рік на суму 4 263,56 грн;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми податкового зобов`язання з єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 64 720,92 грн, у тому числі за 2017 рік на суму 30 499,26 грн, за 2018 рік на суму 34 221,66 грн;

- пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.176.1 ст.176, п.177.10.ст.177 Податкового кодексу України на перевірку не надана книга обліку доходів та витрат;

- п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, п.3, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», в частині заниження суми податкового зобов`язання з єдиного внеску з найманих працівників у сумі 99,00 грн за квітень 2018 року (а.с.20-64, Т.1, а.с.188-210, Т.5).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 208 746,68 грн, у тому числі 139 164,45 грн за податковими зобов`язаннями та 69 582,23 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.18, Т.1);

- податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 17 395,55 грн, у тому числі 11 597,03 грн за податковими зобов`язаннями та 5 798,52 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.17, Т.1);

- податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн (а.с.16, Т.1);

- вимогу про сплату боргу, недоїмки №Ф- від 19.09.2019 року на суму 64 720,92 грн (а.с.13, Т.1);

- вимогу про сплату боргу, недоїмки №Ф- від 19.09.2019 року на суму 99,00 грн (а.с.12, Т.1);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 9 522,02 грн (а.с.15, Т.1);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19.09.2019 р., яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 49,50 грн (а.с.14, Т.1).

Як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р. винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області з огляду на висновки про заниження ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, внаслідок порушення вимог п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Так, за результатами документальної перевірки фактично понесених витрат, визначених на підставі наявних первинних документів, виписок банку та з урахуванням середньої націнки на реалізований товар, перевіряючим встановлено, що середня націнка на реалізовані товарно-матеріальні цінності за 2017 рік склала 9,72%, за 2018 рік 10,99%. (а.с.35-36, Т.1, а.с.195-196, Т.5).

Під час визначення середньої націнки на реалізовані товарно-матеріальні цінності за 2017 рік перевіряючим взято товар: арматура 8 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №501166 від 04.08.2017 р. за ціною 14 166,66 грн та реалізована 15.08.2017 р. за податковою накладною №1500 за ціною 15 273,05 грн, націнка 7,81%; арматура 10 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №507628 від 27.07.2017 р. за ціною 12 816,67 грн та реалізована 15.08.2017 р. за податковою накладною №1500 за ціною 14 119,45 грн, націнка 10,16%; круг 10 мм 3 ПС, 6 м, придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №500409 від 03.10.2017 р. за ціною 15 525,00 грн та реалізований 16.11.2017 р. за податковою накладною №2354 за ціною 17 285,75 грн, націнка 11,34%; квадрат 8 мм 3 ПС, 6 м (г/к), придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №500144 від 03.07.2017 р. за ціною 16 500,00 грн та реалізований 16.11.2017 р. за податковою накладною №2354 за ціною 18 150,00 грн., націнка 10,00%; арматура 20 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №504888 від 15.08.2017 р. за ціною 13 708,33 грн та реалізована 29.11.2017 р. за податковою накладною №2478 за ціною 15 034,15 грн, націнка 9,67%; арматура 16 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №507630 від 27.07.2017 р. за ціною 12 458,33 грн та реалізована 03.08.2017 р. за податковою накладною №1439 за ціною 13 665,45 грн, націнка 9,69%; круг 40 мм 3 ПС, 6 м, придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №506535 від 30.05.2017 р. за ціною 13 500,00 грн та реалізований 16.08.2017 р. за податковою накладною №1525 за ціною 16 947,38 грн, націнка 9,34% (а.с.35, Т.1, а.с.195, Т.5).

При визначенні середньої націнки на реалізовані товарно-матеріальні цінності за 2018 рік перевіряючим взято товар: арматура 10 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №504810 від 07.05.2018 р. за ціною 15 908,33 грн та реалізована 05.06.2018 р. за податковою накладною №1254 за ціною 17570,00 грн, націнка 10,45%; арматура 8 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №502201 від 06.04.2018 р. за ціною 16 125,00 грн та реалізована 17.04.2018 р. за податковою накладною №769 за ціною 17 716,70 грн, націнка 9,87%; арматура 8 мм В500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №500102 від 26.10.2018 р. за ціною 15 683,33 грн та реалізована 05.11.2018 р. за податковою накладною №2794 за ціною 17 058,85 грн, націнка 8,77%; круг 90 мм ст.3 СП, н/дл 3,5 5,5 м, придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №507005 від 20.02.2018 р. за ціною 22150,00 грн та реалізований 02.03.2018 р. за податковою накладною №448 за ціною 25 000,00 грн, націнка 12,87%; арматура 14 мм А500 С міра, придбана у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №500066 від 03.10.2018 р. за ціною 15 358,33 грн та реалізована 05.11.2018 р. за податковою накладною №2794 за ціною 17 058,85 грн, націнка 11,07%; квадрат 40 х 40 S235JR, придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №461 від 14.03.2018 р. за ціною 26 333,33 грн та реалізований 04.04.2018 р. за податковою накладною №671 за ціною 29 855,60 грн, націнка 13,38%; квадрат 12 мм 3 ПС, 6 м, придбаний у ТОВ «АВ Метал Груп» за податковою накладною №500066 від 03.10.2018 р. за ціною 18 191,67 грн та реалізований 05.11.2018 р. за податковою накладною №2792 за ціною 20 111,11 грн, націнка 10,55% (а.с.35-36, Т.1, а.с.195-196, Т.5).

В акті №81/11-28-13-05/ НОМЕР_1 від 27.08.2019 р. зазначено, що за даними платника податків та згідно з податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2017 рік до складу витрат включено вартість придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей у оптовій торгівлі на суму 17 898 117,89 грн, за 2018 рік 16 912 486,90 грн. Проведеним під час перевірки розрахунком визначено, що ФОП ОСОБА_1 завищено витрати за рахунок вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не були реалізовані. Перевіряючими визначено торгову націнку за 2017 рік у розмірі 1 250 798,95 грн як різницю сумою одержаного доходу (19 148 916,84 грн) та вартістю придбаних і реалізованих товарів (17 898 117,89 грн); за 2018 рік 1 574 444,59 грн (18 486 931,49 грн 16 912 486,90 грн). За даними перевірки, з урахуванням визначеної націнки, встановлено, що вартість придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей у 2017 році складає 17 409 219,78 грн (17 898 117,89 грн (вартість придбаних та реалізованих ТМЦ задекларована позивачем) 1 739 697,06 грн (націнка 9,72% від 17 898 117,89 грн) + 1 250 798,95 грн (торгова націнка за 2017 рік); вартість придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей у 2018 році становить 16 628 249,18 грн (16 912 486,90 грн (вартість придбаних та реалізованих ТМЦ задекларована позивачем) 1 858 682,31 грн (націнка 10,99% від 16 912 486,90) + 1 574 444,59 грн (торгова націнка за 2018 рік) (а.с.35-36, Т.1, а.с.195-196, Т.5).

Як наслідок, податковий орган дійшов висновку про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат за 2017 рік на суму 488 898,11 грн (17 898 117,89 грн 17 409 219,78 грн), за 2018 рік на суму 284 237,72 грн (16 912 486,90 грн 16 628 249,18 грн) (а.с.35-36, Т.1, а.с.195-196, Т.5).

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У розумінні п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; 177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця; 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З огляду на пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення витрат, понесених фізичною особою-підприємцем до складу витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є безпосередній зв`язок таких витрат з отриманням доходу. Отже, фізична особа-підприємець має право включити до складу витрат документально підтверджені витрати господарської діяльності, які пов`язані з отриманням доходу. При цьому витрати, пов`язані з господарською діяльністю мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Суд враховує, що під час проведення перевірки позивача, контролюючим органом проведено неаргументований розрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 , в основу якого покладено відомості щодо середньої торгівельної націнки, арифметично розраховані, шляхом проведення вибіркового порівняльного аналізу цін придбання та реалізації цін за товарними позиціями, обраними посадовими особами відповідача.

Однак, стаття 177 Податкового кодексу України не вказує на вплив торгівельної націнки на чистий оподатковуваний дохід, тобто на об`єкт оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що висновок відповідача про заниження розміру оподатковуваного доходу, який обґрунтовано розрахунками вартості товарно-матеріальних цінностей, збільшеної на середню торгівельну націнку, самостійно визначену контролюючим органом, є неправомірним, оскільки чинним законодавством не передбачено застосування фізичною особою-підприємцем певної торгівельної націнки при визначенні суми чистого доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності.

Більш того, Законом України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 р. №5007-VI передбачено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни, які встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2020 р. у справі №520/10776/18 (провадження №К/9901/23189/19).

Під час розгляду справи представники відповідача не змогли вказати нормативно-правовий акт, з урахуванням якого контролюючим органом проведено розрахунок націнки, під час перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у перевірямемому періоді перебував на загальній системі оподаткування та здійснював господарську діяльність з оптової торгівлі металами (а.с.24, 27, Т.1, а.с.189, 192, Т.5).

У судовому засіданні представники позивача наголошували на тому, що ФОП ОСОБА_1 у порушення вимог п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України не ведеться книга обліку доходів і витрат, а також під час перевірки не були надані дані стосовно залишків на кінець року, що унеможливило проведення перевірки суцільним порядком.

У позовній заяві позивач вказав про неможливість ведення книги обліку доходів і витрат, з огляду на номенклатуру товарів в кількості 5 000 одиниць та зазначив, що облік доходів і витрат здійснюється із застосуванням бухгалтерського обліку із урахуванням особливостей, передбачених для формування доходів та витрат фізичними особами-підприємцями (а.с.8, Т.1).

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 , показала, що під час перевірки виконувала обов`язки бухгалтера у ФОП ОСОБА_1 . Свідок пояснила, що надала перевіряючим усі документи для перевірки у паперовому вигляді, а оборотно-сальдові відомості та дані по залишках товару направила в електронному вигляді.

Судом встановлено, що у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік позивачем задекларовано, зокрема суму одержаного доходу 19 148 916,84 грн, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 17 898 117,89 грн (а.с.70-71, Т.1).

Окрім того, у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік позивачем задекларовано, зокрема суму одержаного доходу 18 486 931,49 грн, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 16 912 486,90 грн (а.с.75-76, Т.1).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що розрахунок суми втрат з придбання товарно-матеріальних цінностей проводився ФОП ОСОБА_1 на підставі даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 311.

На підтвердження задекларованої ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, до суду надано письмові розрахунки (а.с.39, 51, Т.86) та оборотно-сальдової відомості по рахунках 311, 631 (а.с.40-50, 52-62, Т.86).

Також, на підтвердження даних бухгалтерського обліку, до матеріалів справи позивачем надано первинні документи за господарськими операціями, зокрема завірені копії договорів на придбання товарів та послуг за 2017, 2018 роки (а.с.128-250, Т.1, а.с.1-30, Т.2); договорів на реалізацію товарів та послуг за 2017, 2018 роки (а.с.125-182, Т.5), накладних на придбання товарів за 2017, 2018 роки (а.с.31-203, Т.2), накладних на реалізацію товарів за 2017, 2018 роки (а.с.204-250, Т.2), а.с.1-250, Т.3, а.с.1-250, Т.4, а.с.1-124, Т.5), оригінали документів на придбання і реалізацію товарів та послуг за 2017, 2018 роки (а.с.1-244, Т.6, а.с.1-250, Т.7, а.с.1-250, Т.8, а.с.1-250, Т.9, а.с.1-250, Т.10, а.с.1-233, Т.11, а.с.1-250, Т.12, а.с.1-249, Т.13, а.с.1-250, Т.14, а.с.1-247, Т.15, а.с.1-250, Т.16, а.с.1-247, Т.17, а.с.1-249, Т.18, а.с.1-247, Т.19, а.с.1-251, Т.20, а.с.1-250, Т.21, а.с.1-250, Т.22, а.с.1-250, Т.23, а.с.1-247, Т.24, а.с.1-250, Т.25, а.с.1-250, Т.26, а.с.1-246, Т.27, а.с.1-250, Т.28, а.с.1-249, Т.29, а.с.1-249, Т.30, а.с.1-250, Т.31, а.с.1-250, Т.32, а.с.1-242, Т.33, а.с.1-250, Т.34, а.с.1-250, Т.35, а.с.1-250, Т.36, а.с.1-250, Т.37, а.с.1-242, Т.38, а.с.1-250, Т.39, а.с.1-234, Т.40, а.с.241-248, Т.41, а.с.1-250, Т.42, а.с.1-251, Т.43, а.с.1-250, Т.44, а.с.1-249, Т.45, а.с.1-250, Т.46, а.с.1-249, Т.47, а.с.1-251, Т.48, а.с.1-246, Т.49, а.с.1-240, Т.50, а.с.1-249, Т.51, а.с.1-252, Т.52, а.с.1-250, Т.53, а.с.1-244, Т.54, а.с.1-250, Т.55, а.с.1-250, Т.56, а.с.1-250, Т.57, а.с.1-250, Т.58, а.с.1-248, Т.59, а.с.1-250, Т.60, а.с.1-250, Т.61, а.с.1-250, Т.62, а.с.1-250, Т.63, а.с.1-250, Т.64, а.с.1-250, Т.65, а.с.1-249, Т.66, а.с.1-248, Т.67, а.с.1-240, Т.68, а.с.1-249, Т.69, а.с.1-248, Т.70, а.с.1-250, Т.71, а.с.1-250, Т.72, а.с.1-249, Т.73, а.с.1-250, Т.74, а.с.1-249, Т.75, а.с.1-249, Т.76, а.с.1-250, Т.77, а.с.1-249, Т.78, а.с.1-250, Т.79, а.с.249, Т.80, а.с.1-251, Т.81, а.с.1-248, Т.82, а.с.1-250, Т.83, а.с.1-249, Т.84, а.с.1-249, Т.85, а.с.1-10, Т.86), аналізи рахунків 281, 361, 631, 702, 902 за 2017, 2018 роки (а.с.116-125, Т.1), а також облікові регістри картки рахунку 361 за 2017, 2018 роки, картки рахунків 281, 631, 702, 902 за 2018, 2019 роки на електронному носії, оглянутому судом (а.с.127, Т.1).

Таким чином, даними бухгалтерського обліку та первинними документами підтверджуються суми задекларованих ФОП ОСОБА_1 витрат із придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції у 2017 та 2018 роках.

При цьому, суд зауважує, що не ведення позивачем Книги обліку доходів і витрат у перевіряємому періоді, за умови ведення бухгалтерського обліку, яким підтверджуються суми задекларованих витрат, не може бути підставою для визначення контролюючим органом сум витрат з урахуванням середньої націнки, у порядку не передбаченому чинним законодавством. Також відповідачем не обґрунтовано підстав не урахування під час перевірки даних бухгалтерського обліку позивача.

Окрім того, позивачем надано до суду висновок експерта №9 від 23.10.2018 р., наданого судовим експертом з економічних питань ОСОБА_3 , з огляду на який експертними дослідженнями нормативно та документально не підтверджуються висновки акта перевірки ГУ ДПС в Кіровоградській області від 27.08.2019 р. №81/11-28-13-05/ НОМЕР_1 , складеного за результатами виїзної документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. стосовно обчислення вартості реалізованих товарів, внаслідок чого встановлено заниження оподатковуваного доходу на суму 773 135,83, у тому числі за 2017 рік на суму 488 898,11 грн., за 2018 рік на суму 284 237,72 грн. (а.с.95-101, Т.1).

У вказаному висновку зазначено про проведення судової економічної експертизи, однак фактично експертом проведено експертне дослідження відповідно до 104 КАС України на підставі договору, укладеного ФОП ОСОБА_1 (а.с.95, Т.1).

Згідно з п.1.3 р.І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. №53/5 (далі за текстом Інструкція №53/5) відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Відповідно до п.4.15 р.IV Інструкції №53/5 у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них; експертну оцінку результатів дослідження.

У висновку експерта №9 від 23.10.2018 р. в обґрунтування результатів дослідження зазначено, що при співставленні даних бухгалтерського обліку про собівартість реалізованих товарів встановлено, що дані Розрахунку податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб та військового збору (додаток до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік) ФОП ОСОБА_1 графа 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей які реалізовані або використані в виробництві продукції» відповідають даним бухгалтерського обліку по рахунку 281 «Товари в торгівлі» в частині списання на рахунок 90 «Собівартість реалізованих товарів у сумі 17 898 117,89 грн. При співставленні даних бухгалтерського обліку про собівартість реалізованих товарів встановлено, що дані Розрахунку податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб та військового збору (додаток до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік) ФОП ОСОБА_1 графа 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей які реалізовані або використані в виробництві продукції» відповідають даним бухгалтерського обліку по рахунку 281 «Товари в торгівлі» в частині списання на рахунок 90 «Собівартість реалізованих товарів» в сумі 16 912 486,90 грн. (а.с.100, Т.1).

Разом з тим, висновок експерта №9 від 23.10.2018 р. не містить жодного обґрунтування із конкретним зазначенням даних бухгалтерського обліку за 2017, 2018 роки, не містить дослідження та оцінки стосовно підтвердження (не підтвердження) даних бухгалтерського первинними документами.

Таким чином, висновок експерта №9 від 23.10.2018 р. є необґрунтованим та не відповідає вимогам, встановленим Інструкцією №95/5.

У судовому засіданні відповідно до ч.5 ст.101 КАС України допитано експерта ОСОБА_3 , яка пояснила, що нею суцільним порядком досліджувалися первинні документи за грудень 2017 року та грудень 2018 року, оскільки у грудні здійснюється закриття періоду і списання собівартості реалізованих товарів до витрат. Експерт зазначила, що нею було перевірено ведення бухгалтерського обліку суб`єкта господарювання шляхом співставлення первинних документів по придбанню товарів і реалізації, які є підставами для внесення даних до декларації.

На переконання суду, висновок експерта №9 від 23.10.2018 р. не має доказового значення у даній справі, з огляду на відсутність економічного обґрунтування та неповноту експертного дослідження.

На підставі викладеного, з урахуванням досліджених первинних документів та даних бухгалтерського обліку, судом встановлено, що під час розгляду справи не знайшов підтвердження факт завищення ФОП ОСОБА_1 витрат за 2017 рік на суму 488 898,11 грн та за 2018 рік на суму 284 237,72 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 208 746,68 грн, у тому числі 139 164,45 грн за податковими зобов`язаннями та 69 582,23 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), прийнято Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині належить задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р. винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області у зв`язку з висновком про порушення ФОП ОСОБА_1 пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобов`язання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності за 2017 рік на суму 7 333,47 грн, за 2018 рік на суму 4 263,56 грн.

Відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Отже, об`єктом оподаткування військовим збором для фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід.

Висновок про заниження ФОП ОСОБА_1 військового збору зумовлений висновком про заниження ним чистого оподатковуваного доходу внаслідок завищення витрат.

Оскільки під час розгляду справи не підтверджено факт завищення позивачем витрат за 2017 та 2018 роки, то відсутні підстави для висновку про заниження військового збору за вказаний період.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р. підлягає задоволенню.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від №Ф- від 19.09.2019 року на суму 64 720,92 грн винесена Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області у зв`язку з висновком про порушення позивачем п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми податкового зобов`язання з єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 64 720,92 грн, у тому числі за 2017 рік на суму 30 499,26 грн, за 2018 рік на суму 34 221,66 грн.

Зазначена вимога винесена внаслідок збільшення суми чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 488 898,11 грн та за 2018 рік на суму 284 237,72 грн, з огляду на висновок про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат за 2017 рік та 2018 рік на відповідні суми.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом Закон №2464) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Аналогічна норма визначена пп.3 п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Інструкція №449).

З огляду на п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до пп.2 п.5 розділу IV Інструкції №449 платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Згідно з абз.2, 3 п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону №2464, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Оскільки під час розгляду даної справи не знайшов підтвердження факт завищення ФОП ОСОБА_1 витрат за 2017 рік на суму 488 898,11 грн та за 2018 рік на суму 284 237,72 грн, то відсутні підстави для обчислення органом доходів і зборів сум єдиного внеску та винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Зважаючи на викладене, вимога про сплату боргу (недоїмки) від №Ф- від 19.09.2019 року підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а тому позовну вимогу в цій частині належить задовольнити.

Рішенням № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.09.2019 р. до ОСОБА_1 на підставі ч.11 ст.25 Закону №2464 застосовано штрафну санкцію у розмірі 9 522,02 грн.

Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для обчислення Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області сум єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 64 720,92 грн, у тому числі за 2017 рік на суму 30 499,26 грн, за 2018 рік на суму 34 221,66 грн, то відповідачем протиправно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 9 520,02 грн., а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19.09.2019 р. підлягає задоволенню.

Окрім того, під час перевірки встановлено та відображено в акті №81/11-28-13-05/ НОМЕР_1 від 27.08.2019 р., що до звіту щодо суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2018 року неправомірно зменшено суму єдиного внеску на 99,00 грн. за рахунок помилкового нарахування за лютий 2018 року (помилково включено суму винагороди за договорами цивільно-правового характеру на суму 450,00 грн), так як у звіті за березень 2018 року платником вже проведено коригування єдиного внеску на суму 99,00 грн, чим порушено п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.ч.3, 8 ст.9 Закону №2464 (а.с.48, 51, Т.1, а.с.202, 203, Т.5).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною 5 статті 8 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

З огляду на ч.3 ст.9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Позивачем не надано доказів та не наведено правових обґрунтувань щодо спростування зазначених висновків податкового органу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховано ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 99,00 грн та застосовано штраф у сумі 49,50 грн, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, недоїмки №Ф- від 19.09.2019 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19.09.2019 р., задоволенню не підлягають.

Також судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням № від 19.09.2019 р. до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн на підставі абз.1 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України у зв`язку з ненаданням на перевірку книги обліку доходів і витрат.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України книга обліку доходів і витрат за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. не велася та на перевірку не надана (а.с.32, Т.1, а.с.194, Т.5).

Факт не ведення книги обліку доходів і витрат фактично підтверджено позивачем у позовній заяві (а.с.8, Т.1).

Більш того, копія книги обліку доходів і витрат до суду не надавалася.

Згідно з п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

З огляду на абз.1 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 510 грн на підставі абз.1 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України. А тому позовна вимога про визнання протиправним т а скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.09.2019 р., задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 301 043,67 грн, з яких задоволено 300 385,15 грн, що становить 99,78%.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9 605,00 грн (а.с.3, Т.1).

Таким чином, підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 9 583,87 грн (9 605,00 грн х 99,78%) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 вересня 2019 року, винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 208 746,68 грн, у тому числі 139 164,45 грн за податковими зобов`язаннями та 69 582,23 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 вересня 2019 року, винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 17 395,55 грн, у тому числі 11 597,03 грн за податковими зобов`язаннями та 5 798,52 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області №Ф- від 19 вересня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) на суму 64 720,92 грн.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 вересня 2019 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 9 522,02 грн.

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 9 583,87 грн (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три грн 87 коп.), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 11 листопада 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт