Справа № 360/2216/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року справа №360/2216/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Гайдара А.В.. Міронової Г.М..

секретар судового засідання Мирошниченко О.Л.,

за участю представника позивача Малихіної В.В.,

представника відповідача не з`явився,

діючого відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом самопредставництва,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто», Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі № 360/2216/20 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Луганськ-Авто» (далі ПАТ «Луганськ-Авто»», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі ГУ ДПС у Луганській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області від 14 серпня 2018 року № про донарахування штрафу в сумі 48207,13 грн. за затримку сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання, що прийняте на підставі акту камеральної перевірки від 27 липня 2018 року № 3296/12-12- 06/031128828.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області від 14 серпня 2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з орендної плати за землю за 2014 рік в сумі 32168,73 грн.; в іншій частині позову - відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти нове, яким задовольнити позов у відповідній частині, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (а.с. 183-187).

В обгрунтування доводів посилався на хибність висновків суду, що надані позивачем сертифікати ТПП не звільняють останнього від обов`язку дотримання граничних строків сплати узгоджених зобов`язань за 2017 рік, оскільки видані більш ніж за 2 роки до порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань з плати за землю за 2017 рік. Апелянт посилався на постанову Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 805/752/15-а, згідно якої наявність сертифікату ТПП про форс-мажорні обставини не є обов`язковою з огляду на положення ст. 6 Закону № 1669, які не ставлять право на звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в залежність від отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин. Верховний Суд в постанові від 14.03.2019 року у справі № 805/3364/15-а дійшов висновку, що звільнення від сплати за землю за певний період унеможливлює нарахування пені з підстав відсутності складу податкового правопорушення. Крім того, рішенням суду від 21.01.2016 року у справі № 812/1261/15 заборонено податковому органу проводити будь-які дії з примусового стягнення податкового боргу з орендної плати за землю.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ненадання належної оцінки обставинам справи (а.с. 177-179).

В обґрунтування доводів посилався на те, що правомірність спірного податкового повідомлення-рішення підтверджується актом перевірки.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду в цій частині без змін (а.с. 232-235).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчив доводи апеляційних скарг та наданого відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

ПАТ «Луганськ-Авто» зареєстровано як юридична особа, як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області, Сєвєродонецьке управління, ДПІ у м. Сєвєродонецьку (м. Сєвєродонецьк) (а.с. 8, 10-30).

Позивачем до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку щодо земельної ділянки кадастровий номер 441290000:06:038:0006, розташованої за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 2А, подано:

- податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік подано 19 лютого 2014 року на суму 275731,95 грн, (а.с. 55-59) ;

- податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік подано 16 лютого 2017 року на суму 240575,96 грн (а.с. 60-62).

Позивачем самостійно сплачено задекларовані суми з орендної плати платіжними дорученнями № 10 від 29 січня 2018 року на суму 20048 грн; № 41 від 27 лютого 2018 року на суму 20048 грн; № 78 від 29 березня 2018 року на суму 20048 грн; № 97 від 26 квітня 2018 на суму 20048 грн (а.с. 74-77).

Згідно інтегрованої картки платника за платежем орендна плата з юридичних осіб за 2014 рік у зв`язку з несплатою згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік від 19 лютого 2014 року № податкових зобов`язань з орендної плати за податкові періоди (календарні місяці) червень-грудень 2014 року та розстрочених зобов`язань згідно з рішенням про розстрочення грошового зобов`язання від 28 лютого 2014 року № 10-12-14-25-76, у позивача у період з липня 2014 року по січень 2015 року утворився податковий борг в загальній сумі 174753,76 грн, у тому числі недоїмка в сумі 174628,89 грн. та пеня в сумі 124,87 грн. (а.с. 123-132).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі № 812/1261/15, яка набрала законної сили 16 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до ПАТ «Луганськ-Авто» про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб за період червень 2014 рокусічень 2015 року у розмірі 174753,76 грн. відмовлено, оскільки таке стягнення суперечить вимогам Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с. 45-50).

З інтегрованої картки платника податків за платежем орендна плата з юридичних осіб за 2017 рік вбачається, що сплачені ПАТ «Луганськ-Авто» в період з 1 березня 2017 року по 30 жовтня 2017 року та з 29 листопада 2017 року по 27 квітня 2018 року кошти зараховані на погашення податкового боргу, що утворився за період з липня 2014 року по січень 2015 року та з березня 2017 року по травень 2017 року. Під час зарахування коштів на погашення податкового боргу, що утворився за вказані періоди, ПАТ «Луганськ-Авто» в період з 2 березня 2017 року по 30 жовтня 2017 року та 29 листопада 2017 року по 27 квітня 2018 року нараховано штрафні санкції (а.с 134-141).

За результатами камеральної перевірки своєчасності грошових (податкових) зобов`язань з плати за землю (орендна плата за землю) за червень-грудень 2014 року, січень-квітень 2017 року ПАТ «Луганськ-Авто» відповідачем складений акт від 27 липня 2018 року № 3296/12-32-12-06/03112828 (а.с. 121-122).

14.08.2018 року ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення строків сплати грошового зобов`язання з орендної плати за землю на суму 48207,13 грн. (а.с. 43-44, 118-120).

В акті від 27 липня 2018 року № 3296/12-32-12-06/03112828 та додатку до податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2018 року № вказано інформацію щодо платіжних доручень, за якими відбувалось погашення податкових зобов`язань з орендної плати за землю за червень-грудень 2014 року (податкова декларація від 19 лютого 2014 року № ) та січень-квітень 2017 року (податкова декларація від 20 лютого 2017 року № ), та дати погашення податкових зобов`язань (1 березня 2017 року 30 жовтня 2017 року, 29 листопада 2017 року 27 квітня 2018 року).

Згідно матеріалів справи 31 липня 2018 року платнику податків стало достеменно відомо про дії контролюючого органу щодо зарахування сплачених ПАТ «Луганськ-Авто» у період з 1 березня 2017 року по 30 жовтня 2017 року та з 29 листопада 2017 року по 27 квітня 2018 року коштів на погашення податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб в загальній сумі 241035,65 грн, що утворився за період з липня 2014 року по січень 2015 року та з січня 2017 року по травень 2017 року.

Сертифікатом № 828 (висновком) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України 8 жовтня 2014 року за № 3645/05-4, відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 2 червня 2014 року для позивача при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с. 38).

Сертифікатом № 863 (висновком) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України 09 жовтня 2014 року за № 3666/05-4, відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 02 червня 2014 року для ПАТ «Луганськ-Авто» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с. 39).

Згідно пп. 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п. 33.3 статті 33 ПК України базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Згідно п. 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом п. 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За правилами п. 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 статті 49 ПК України).

Згідно п. 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 49.16 статті 49 ПК України незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов`язаний погасити податкове зобов`язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Згідно п. 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом п. 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку (п. 102.1 статті 102 ПК України).

Згідно п. 100.1 статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Відповідно до п. 100.4 статті 100 ПК України підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно п. 100.5 статті 100 ПК України підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

За змістом п. 102.6 та 102.7 статті 102 ПК України граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків: мав обмежену свободу пересування у зв`язку з ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально;

Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.

Дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на: посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

Відповідно до п. 87.9. статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до п. 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Зазначені норми ПК України вказують, що платник податку зобов`язаний сплачувати визначені ним податкові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов`язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації та оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків не підлягає.

Отже, визначені позивачем грошові зобов`язання в податкової декларації з плати за землю за 2014 рік № від 19 лютого 2014 року, які ним в подальшому не відкориговані шляхом подання уточнюючої податкової декларації є такими, що підлягали до сплати, а тому відповідач правомірно здійснив зарахування сплачених починаючи з березня 2017 року коштів з призначенням платежу «орендна плата за землю» в рахунок погашення податкового боргу в порядку календарної черговості, погашаючи заборгованість червня-грудня 2014 року.

Щодо правомірності застосування штрафних санкцій.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Преамбулою Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15 жовтня 2014 року, визначено, що цей Закон встановлює тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. За змістом статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року (далі - розпорядження № 1053-р) затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Сєвєродонецьк.

Кабінетом Міністрів України 5 листопада 2014 року прийнято розпорядження № 1079-р, яким було зупинено дію розпорядження № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

За п. 3 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (далі - розпорядження № 1275-р) визнані такими, що втратили чинність розпорядження № 1053-р та розпорядження №1079-р.

Розпорядженням № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено, зокрема, м. Сєвєродонецьк.

Частинами 2-3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669-VII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На час спірних правовідносин Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався.

Згідно статті 6 Закону № 1669-VII під час проведення антитерористичної операції звільняються суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

8 червня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" (Закон України № 1365-VІІІ від 17 травня 2016 року), яким текст статі 6 викладено в такій редакції:

«Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону»;

Вказаним законом також статтю 4 доповнено частиною четвертою наступного змісту:

«Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

За змістом розпорядженні Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Сєвєродонецьк відсутнє в цьому переліку.

Таким чином, в період з 14 квітня 2014 року по 7 червня 2016 року позивач в силу статті 6 Закону № 1669-VII був звільнений від орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної форми власності і від відповідальності за її несплату.

Позивач вищевказаною пільгою не скористався та самостійно визначив собі зобов`язання у податкової декларації з плати за землю за 2014 рік.

З 8 червня 2016 року нова редакція статті 6 Закону № 1669-VII передбачає звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності не для будь-якого суб`єкта господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, а лише на земельні ділянки, розташовані в населених пунктах: на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які розташовані на лінії зіткнення.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем сертифікат № 828 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 8 жовтня 2014 року за № 3645/05-4, та сертифікат № 863 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 09 жовтня 2014 року за № 3666/05-4, засвідчують позивачу настання форс-мажорних обставин з 2 червня 2014 року відповідно до пунктів 100.4 та 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, які регулюють розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, та відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, які регулюють продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, що не є тотожним списанню податкового боргу.

Отже, позивач з 8 жовтня 2014 року підтвердив факт настання форс-мажорних обставин, тобто тимчасово був звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, які визначив в декларації самостійно.

При цьому, позивачем не надано суду доказів щодо надіслання відповідачу сертифікатів Торгово-промислової палати України, який звільняє від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань (як передбачено статтею 10 Закону № 1669-VII).

Щодо ненадання сертифікатів Торгово-промислової палати України до винесення спірного податкового повідомлення рішення в порядку статті 100 Податкового кодексу України про розстрочення чи відстрочення податкового боргу суд зазначає, що наявність чи відсутність такого звернення не спростовує факту настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) з 2 червня 2014 року, що підтверджено сертифікатом Торгово-промисловою палатою України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 828 та № 863 від 08 жовтня 2014 року.

Водночас, Закон №1669-VII не скасовує обов`язків платника податків, а надає можливість на період АТО (операції об`єднаних сил) не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. І, як наслідок, законодавець звільнив позивача від застосування штрафних санкцій і пені з боку податкових органів.

Згідно п. 1 Розділу ІІІ Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі - Порядок) заява платника податків про продовження граничних строків (далі - заява) подається платником податків у довільній формі протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених пунктами 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Кодексу, або початку їх дії, разом із документами, які підтверджують настання таких обставин..

Зазначена вище норма не забороняє позивачу звертатись до податкового органу із відповідною заявою у момент коли обставини непереборної сили тривають.

Вказаною нормою встановлено не початок строку подання такої заяви, а її граничний термін, тобто те, що її можна подати не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непереборної сили.

Апеляційний суд зазначає, що сертифікат не засвідчує обставини, які ще не відбулись на момент видачі такого сертифікату, навпаки, у ньому прямо йдеться про існування таких обставин, станом на момент видачі сертифікату, які прямо пов`язуються з проведенням АТО.

У березні 2017 року позивач починає самостійно сплачувати кошти в рахунок погашення податкових зобов`язань, земельна ділянка, за яку вноситься плата за землю, розташована у м. Сєвєродонецьку, який не перебуває в зоні бойових дій або в зоні розмежування, що дозволяє позивачу здійснювати господарську діяльність.

Доказів наявності у позивача форс-мажорних обставин у 2017 році не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючим органом протиправно включено до податкового повідомлення - рішення від 14 серпня 2018 року № штрафні санкції за 2014 рік в сумі 32168,73 грн.

Також, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності спірного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за 2017 рік з таких підстав.

Оскільки Закон №1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

За змістом статті 10 Закон №1669-VII підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань платником податків, що здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, зокрема, несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на землю законодавчо визначено сертифікат Торгово-промислової палати України.

Частиною 1 статті 14-1 Закону України від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно п. 3.1.1 статті 3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15 липня 2014 року № 40(3) (далі - Регламент) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу. Дія таких обставин може бути викликана, зокрема винятковими погодними умовами і стихійним лихом (епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин (ст. 6.2 Регламенту).

Згідно ст. 6.9 Регламенту для визнання та підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) уповноважена особа повинна впевнитись, що надані заявником документи свідчать, зокрема про - причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо податкових обов`язків/обов`язкових платежів вказується інформація про заявника, місце державної реєстрації, ідентифікаційний код, державна податкова інспекція, в якій платник податків зареєстрований, зобов`язання, обставини, докази, на які посилається зацікавлена особа, що унеможливлюють виконання податкових обов`язків / здійснення обов`язкових платежів у встановлений термін, та інші відомості, зокрема, про неможливість здійснення господарської діяльності тощо (ст. 6.12 Регламенту).

Отже, форс-мажорні обставини засвідчуються по кожному окремому договору або податкових зобов`язаннях за наявності причинного зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань за договором або законом.

Сертифікат ТПП України може підтверджувати факт настання обставин непереборної сили та містити висновок щодо впливу цієї події на можливість виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (зокрема, за договором або законом). Задля звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання слід встановити вплив обставин непереборної сили на можливість здійснення платником податків своєчасної сплати грошового зобов`язання.

Надані позивачем сертифікати (висновки) торгово-промислової палати засвідчують форс-мажорні обставини діяльності позивача у 2014 році та неможливості виконання податкових обов`язків у цей період.

Вказані сертифікати видані більш ніж за 2 роки до здійснення відповідачем порушення строків граничної сплати податкових зобов`язань з плати за землю за 2017 рік.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ці сертифікати ТПП не звільняють позивача від обов`язку дотримання граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань за 2017 рік та не можуть свідчити про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за вказаний період.

Крім того, з березня 2017 року позивачем розпочато сплату податкових зобов`язань з плати за землю, що свідчить про визнання позивачем відсутності форс-мажорних обставин.

Щодо посилання позивача на існуючу практику Верховного суду з приводу застосування Закону України № 1669, то колегія суддів зазначає, що висловлені правові позиції у вказаних в апеляційній скарзі позивача судових рішеннях стосуються інших обставин, ніж в справі, яка розглядається судом апеляційної інстанції, а саме: відбулася зміна редакції ст. 6 Закону № 1669 та спірні правовідносини виникли як у 2014 році, так і в 2017 році, коли діяла нова редакція вказаної статті.

Таким чином, колегія суддів відхиляє вказаний довід апеляційної скарги позивача.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 серпня 2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з орендної плати за землю за 2014 рік в сумі 32168,73 грн.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто», Головного управління ДПС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі № 360/2216/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

Г.М. Міронова