Справа № 161/2983/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 161/2983/20 пров. № А/857/11979/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Присяжнюк Л.М., час ухвалення 11:10 год., місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту - не зазначена),

в адміністративній справі №161/2983/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, в якому просила: 1) поновити строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення як такий, що пропущений із поважних причин; 2) постанову серії LC №014753 від 11.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) скасувати як таку, що не підтверджується доказами, та винесену всупереч встановленому порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення; 3) адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) закрити.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2020 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду. Прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено судове засідання для розгляду справи по суті провести 12.03.2020 року (а.с. 7).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року розгляд справи №161/2983/20 відкладено на 30.04.2020 року (а.с. 21).

13 березня 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшов відзив Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на позову заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 23-39).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2020 року розгляд справи №161/2983/20 відкладено на 04.06.2020 року (а.с. 46).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) від 11 січня 2020 року серії LC-014753 - залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність виправлення у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали недоліків заяви, а саме сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн. та надати суду оригінал відповідного платіжного документу. Роз`яснено позивачу, що у випадку невиконання вимог суду у зазначений строк, позовна заява буде залишена без розгляду (а.с. 50-51).

На 52 аркуші справи є повідомлення сторін про розгляд справи 18 червня 2020 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2020 року розгляд справи №161/2983/20 відкладено на 06.08.2020 року (а.с. 56).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2020 року розгляд справи №161/2983/20 відкладено на 27.08.2020 року (а.с. 63).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) від 11 січня 2020 року серії LC-014753, залишено без розгляду, на підставі ч.15 ст.171 КАС України, у зв`язку із тим, що позивач протягом строку визначеного ухвалою суду від 4 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, не усунула недолік позовної заяви щодо сплатити судового збору у розмірі 420,40 грн. (а.с. 71).

З цією ухвалою суду першої інстанції від 27 серпня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви, не погодилася позивач ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є такою, що винесена із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не мала процесуальної можливості оскаржити ухвалу суду від 04 червня 2020 року, якою залишено без руху її позовну заяву після відкриття провадження. Вказує, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 не може бути застосований до правовідносин, що виникли станом на час подання позовної заяви. Також зазначає, що суд першої інстанції, постановивши оскаржену ухвалу, у порушення приписів ч.5 ст.169 КАС України після спливу п`ятиденного строку позову заяву не повернув, натомість ухвалами від 18.06.2020 та 06.08.2020 розгляд справи був відкладений на інший день. Також вважає апелянт необґрунтованими твердження суду, що позивач не цікавився ходом розгляду справи, оскільки представник позивача 12.03.2020, 30.04.2020 та 04.06.2020 брав участь у засіданнях суду та станом на 04.06.2020 справа фактично була розглянута (заслухано пояснення сторін, досліджено письмові докази), а тому у наступні дні розгляду справи представник позивача подавав заяви про підтримання позовних вимог та здійснення подальшого розгляду справи за відсутності позивача та його представника.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 27.08.2020 року про залишення позову без розгляду та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи (їх представники) не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

03.11.2020р. судом апеляційної інстанції отримано клопотання відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що представник Департаменту перебуває у щорічній відпустці і не зможе бути присутнім в залі суду.

Протокольною ухвалою суду від 04.11.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його необґрунтованістю та відсутністю будь-яких підтверджень (доказів) про об`єктивну неможливість прибуття представника відповідача, як суб`єкта владних повноважень, в засідання суду апеляційної інстанції, та із врахуванням того, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду цієї справи і мав об`єктивну можливість, в разі бажання, забезпечити прибуття уповноваженого представника в судове засідання.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з врахуванням наступного.

Відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 2 цієї статті, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів враховує, що предметом судового спору у вказаній справі є питання правомірності постанови Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії LC №014753 від 11.01.2020 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Главою 11 КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності унормовані статтею 286 КАС України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом 10-ти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаними нормами КАС України встановлено скорочені строки оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також скорочені строки судового розгляду відповідного адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтею 160 КАС України.

Частиною 3 статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За правилами частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Матеріалами справи підтверджується, що після відкриття 02 березня 2020 року провадження у справі судовий розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин.

Такий розгляд справи тривав у суді першої інстанції більше 5-ти місяців, що не відповідає приписам статті 286 КАС України.

В такій ситуації, суд першої інстанції, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 цього Кодексу, повинен був з`ясувати питання про те, наскільки суттєвими є недоліки позовної заяви, чи дозволяють недоліки позовної заяви продовжувати судовий розгляд справи, і чи є об`єктивна необхідність залишати позовну заяву без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Колегія суддів апеляційної суду звертає увагу на те, що із змісту ухвали суду першої інстанції від 04.06.2020 року про залишення позовної заяви без руху видно, що недолік позовної заяви полягав у тому, що до позовної заяви позивачем не було додано квитанції про сплату судового збору за подання адміністративного позову до суду.

Тобто, вказаний недолік позовної заяви (відсутність квитанції) не являвся об`єктивною перешкодою для продовження судового розгляду справи, і питання щодо розподілу судових витрат могло бути вирішено відповідно до статті 139 КАС України при винесенні судового рішення по суті позовних вимог, згідно приписів статті 244 та частини 5 статті 246 КАС України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в умовах тривалого судового розгляду даної адміністративної справи в суді першої інстанції та за наявності законодавчих приписів (статті 286 КАС України) щодо скорочених строків судового розгляду справи про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції сформував помилковий висновок про необхідність залишення позовної заяви без руху та подальшого залишення позовної заяви без розгляду на підставі частин 13, 15 статті 171 КАС України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що після винесення судом першої інстанції ухвали від 04.06.2020 року про залишення позовної заяви без руху, судовий розгляд справи все ж продовжувався, і розгляд справи знову відкладався з різних причин на 18.06.2020 року, на 06.08.2020 року і на 27.08.2020 року.

В такій ситуації, суд першої інстанції виносячи ухвалу від 27.08.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду безпідставно керувався статтею 169 КАС України, яка регулює питання, що вирішуються на стадії відкриття провадження у справі, а не статтею 240 КАС України, яка регулює питання залишення судом позовної заяви буз розгляду.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу від 27 серпня 2020 року, діяв нерозсудливо, та недотримавши норм процесуального права дійшов до необґрунтованого і помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Також, у справі «Bellet v. France» від 04.12.1995 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, з врахуванням приписів статті 320 КАС України, наведених вище норм законодавства і фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржену ухвалу суду від 27.08.2020 року слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі заявлено вимогу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі, а тому така вимога («в іншому складі») не підлягає до задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції від 27.08.2020р. про залишення позовної заяви без розгляду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 238 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі №161/2983/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 11.11.2020 року.