Справа № 400/4906/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

13 листопада 2020 р. № 400/4906/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В. розглянув заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ЕСТЕЙТ", вул. Братська, 56,Миколаїв,54022
до :Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради, вул. Фалєєвська, 22/12,Миколаїв,54017
про:заява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Інвест естейт» звернулось до адміністративного суду з позовом до Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради з вимогами визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 26.10.2020 №63/5.

Одночасно з позовною заявою товариством подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного припису. Зазначена заява обґрунтована переважно тим, що спірним приписом відповідач заборонив позивачу виконувати будь-які роботи на об`єкті за адресою м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 31/3. Оскільки, позивач вже розпочав будівельні роботи, їх зупинення призведе до руйнування об`єкту, який належить позивачу на праві власності. В теперішній час настає сезон осінніх дощів. Як наслідок зупинення будівельних робіт будівля, яку відповідач вважає історичною, може бути пошкоджена.

Ухвалою суду від 05.11.2020 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд виходив з того, що забезпечення позову у цьому випадку буде суперечить завданням та меті адміністративного судочинства, оскільки, буде фактичним вирішенням спору по суті та позбавить сенсу подальший розгляд справи.

09.11.2020 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі.

12 листопада 2020 року від позивача надійшла повторна заява про забезпечення позову. Зазначена заява про забезпечення позову також аргументована тим, що виконання спірного припису відповідача та зупинення будівельних робіт може призвести до руйнування будівлі. В новій заяві по забезпечення позову позивачем зроблено акцент на тому, що на час винесення припису вже був демонтований дах будівлі, а тому вимоги відповідача про зупинення будівельних робіт в момент, коли будівля залишилась без даху, ставить під загрозу пошкодження та руйнування будівлі. На підтвердження цього, позивачем надані фото будівлі в теперішній час, з яких вбачається, що стропильна система та покриття повністю демонтовані. Крім того, позивач зазначає, що це рішення є очевидно протиправне, оскільки у відповідача немає повноважень на винесення приписів в межах історичного ареалу, так як це є окремим повноваженням Мінкультури.

Відповідачем надано пояснення з приводу заяви про забезпечення позову, в якому зазначено, що необхідність отримання дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини не була для позивача несподіванкою, оскільки ще до початку робіт про це було прямо зазначено у «Містобудівних умовах та обмеженнях для проектування об`єкта будівництва» №60/2047/12.01-23/20 від 19.08.2020. У пункті 5 Умов зазначено, що об`єкт «Реконструкція будівлі за рахунок зміни конфігурації покрівлі по вул. Пушкінський, 31/3 у м. Миколаїв» знаходиться в межах історичної частини міста - отримати погодження спеціально уповноваженого органу з питань охорони культурної спадщини.

16.09.2020 Управлінням з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради повідомлено ТОВ «Інвест естейт» про необхідність отримання дозволу Міністерства культури та інформаційної політики України.

Крім того, відповідач повідомив, що на час винесення припису, дах не був повністю демонтований, і навіть винесення припису не зупинило будівельні роботи з боку ТОВ «Інвест естейт». Також відповідач вказав на те, що зазначені роботи проводяться без подання повідомлення до органів ДАБІ, що є окремим правопорушенням у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, а також, що наказом МОАС №11-о від 21.10.2020 рекомендовано припинити призначення судових засідань до зниження рівня епідемічної загрози на території Миколаївської області, судом прийнято рішення про розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до вимог ч.1 ст.154 Кодексу, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

По-перше, суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача щодо зупинення будівництва. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділенні компетенцією у відповідній сфері. Натомість у цьому випадку, відповідно до ст.30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» відповідач прямо наділений повноваженнями вносити приписи про заборону діяльності, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Щодо невідповідності повноважень відповідача, конкуренції норм ст.30 Закону, та ст.ст.5, 6 цього Закону, то це питання не є очевидним.

По-друге, мета інституту забезпечення позову полягає у можливості, перш за все, зупинення виконання рішення суб`єкта владних повноважень, яке є предметом спору, до вирішення справи по суті. Ухвала про забезпечення позову, у такому випадку є юридичним запобіжником, настанню фактичних (матеріальних) наслідків, до вирішення юридичного спору.

У цьому випадку, припис відділу охорону культурної спадщини про заборону будівельних робіт, є аналогічним юридичним запобіжником настанню фактичних (матеріальних) наслідків. Звернення позивача до суду з позовом про визнання припису протиправним є юридичним спором по суті.

Забезпечення позову шляхом зупинення припису про заборону будівельних робіт, призведе не до запобігання фактичних (матеріальних) наслідків, а навпаки дозволить настанню цим наслідкам, до вирішення спору по суті. У такому разі, втрачає будь-який сенс як припис відповідача, так і юридичний спір щодо його правомірності, оскільки після вирішення справи по суті вже настануть ті фактичні (демонтовано дах з автентичною покрівлею-черепицею) наслідки, на запобігання цей припис був спрямований.

Шкода, яка ймовірно може бути завдана будівлі за адресою м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 31/1 внаслідок зупинення будівельних робіт за приписом відповідача, не може бути тим наслідком у розумінні п.1 ч.2 ст.150 КАС України запобігання настанню якому може бути виправдано забезпечення позову, оскільки про наявність юридичного спору про необхідність отримання дозволу Міністерства культури та інформаційної політики України, позивачу було відомо ще до початку будівельних робіт з Містобудівних умов та обмеженнях для проектування об`єкта будівництва» №60/2047/12.01-23/20 від 19.08.2020, а також з Висновку щодо архітектурних змін в історичній частині міста відділу охорони культурної спадщини від 16.09.2020 №53/5.

Тобто, позивачу було достеменно відомо, про наявність вимоги відповідача про отримання дозволу Міністерства культури та інформаційної політики України до початку будівельних робіт, незважаючи на це, він пішов на ризик проведення таких робіт без отримання дозволу, а отримавши припис про їх зупинення, просить суд зупинити його дію, та надати йому можливість завершити будівельні роботи, до вирішення по суті спору щодо необхідності отримання дозволу Міністерства.

Задоволення заяви про забезпечення позову та зупинення дії припису у цьому випадку, буде фактично дозволом суду (легалізацією) на проведення будівельних робіт до вирішення спору по суду про законність проведення цих будівельних робіт. Будь-яке рішення суду у такому випадку буде позбавлене сенсу, за умови, що будівельні роботи вже будуть виконанні.

Суд враховує при цьому, відповідні правові позиції Верховного Суду щодо неможливості забезпечення позову шляхом зупинення тимчасово запобіжних заходів, зокрема висловлені у постановах від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 28.10.2020 року у справі № 140/2474/20 та від 13.11.2020 у справі №500/75/20.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення. В задоволенні заяві про забезпечення позову відмовити.

Керуючись положеннями ст.150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест естейт» про забезпечення позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя В. В. Біоносенко