Справа № 360/3736/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3736/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.09.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн у виконавчому провадженні ВП № 59317391.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.09.2020 на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла постанова начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.09.2020 у виконавчому провадженні ВП № 59317391 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100 грн.

Листами від 14.06.2019 № 8961/03-01. від 21.07.2020 № 1200-010301 -5/14369 та від 18.09.2020 № 1200-010301-8/19612 позивач повідомив відповідача про те, що ОСОБА_1 нарахована заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 25 770,05 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 46280. Зазначені пенсійні кошти обліковуються в управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів ОСОБА_1 за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 25 770,05 грн, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Ухвалою суду від 06.11.2020, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 24-25).

12.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.32-35), в якому зазначено, що 10.06.2019 відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримано виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 № 360/942/19 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.08.2018 по 31.12.2018. 10.06.2019 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59317391. Копії постанови направлено боржнику для виконання, стягувачу - для відома. До державного виконавця надійшла відповідь боржника, з якої встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області заборгованість з виплати пенсії на користь ОСОБА_1 у розмірі 25 770, 05 грн. за період з 01.08.2018 по 31.12.2018, згідно пункту 16 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До державного виконавця надійшла відповідь боржника, з якої встановлено, що нарахована за рішенням суду сума пенсії за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у сумі 25 770, 05 грн. обліковано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та буде виплачена після затвердження окремого порядку Кабінету Міністрів України (пункт 1 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам").

28.09.2020 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Станом на 12.11.2020 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів також не надходило.

Таким чином, жодних подальших заходів, направлених на виконання рішення суду не було вжито.

На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач у відзиві на позовну заяву серед іншого просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на положення статті 205 КАС України справу розглянуто за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

10.06.2019 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 № 360/3887/19 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 (а. с. 37-38).

10.06.2019 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59317391 (а.с. 40).

Листами від 14.06.2019 № 8961/03-01, від 21.07.2020 № 1200-010301 -5/14369 та від 18.09.2020 № 1200-010301-8/19612 позивач повідомив відповідача про те, що ОСОБА_1 нарахована заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 25 770,05 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 46280. Зазначені пенсійні кошти обліковуються в управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України (а. с. 5, 6, 7-8).

Постановою від 28.09.2020 відповідачем накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у розмірі 5100,00 грн. за не виконання судового рішення (а.с.45).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що ГУ ПФУ в Луганській області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Посилання позивача у даній справі на норми постанови КМУ від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо - переміщеним особам», якою визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ, суд вважає неприпустимими, оскільки Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова КМУ від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо - переміщеним особам», жодним чином не поширюється та не врегульовує правовідносини щодо виплати соціальних виплат за судовим рішенням.

Листами від 14.06.2019 № 8961/03-01, від 21.07.2020 № 1200-010301 -5/14369 та від 18.09.2020 № 1200-010301-8/19612 позивач повідомив відповідача про те, що ОСОБА_1 нарахована заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 25 770,05 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 46280. Зазначені пенсійні кошти обліковуються в управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України (а. с. 5, 6, 7-8).

Одночасно позивачем було повідомлено, що пенсійні кошти за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 у сумі 25 770,05 грн. обліковуються в управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку Кабінету Міністрів України (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ").

Тобто, станом на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу, судове рішення в добровільному порядку боржником належним чином не виконано.

Суд зазначає, що порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до п.3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Боржником є орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення (п. 2 Порядку № 649)

Пунктом 4 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п.5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Таким чином, з огляду на зазначені пункти Порядку № 649, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подає до Пенсійного фонду України документи, відповідно до п. 5 Порядку № 649, на підстави яких приймається рішення про виділення коштів для виплати.

Разом з тим, ані під час повідомлення відповідача про хід виконання судового рішення, ані під час розгляду справи судом, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність поважності причин не виконання судового рішення у повному обсязі.

Суд зазначає, що не виконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п.1 ст.1 Першого протоколу.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 (№ 67534/01).

З огляду на встановлені обставини справи та не підтвердження поважності причин не виконання судового рішення в частині виплати нарахованої суми заборгованості по виплаті пенсії у визначений державним виконавцем строк, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області та наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування винесеної відповідачем постанови від 28.09.2020 про накладення штрафу в сумі 5 100,00 грн у виконавчому провадженні № 59317391.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн згідно з платіжним дорученням від 19.10.2020 № 11034 (а. с. 17).

Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 28.09.2020 ВП № 59317391- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян