Справа № 640/10339/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року (дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 № 61901776, відповідно до якої стягується заборгованість в розмірі 15327,87 грн, стягнення виконавчий збір /основна винагорода приватного виконавця в розмірі 1532,79 грн;

- постанову від 23.04.2020 року №61901776 про розмір мінімальних витрат відповідно до якої визначено до стягнення сума мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн;

- постанову від 23.04.2020 року №61901776 про стягнення з боржника основної винагороди відповідно до якої визначено до стягнення сума 1532,79 грн;

- постанову від 23.04.2020 №61901776 про арешт коштів боржника на рахунках в банківських установах: КБ «Приватбанк», ПАТ «ОТП банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфабанк», АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ», АТ «Універсалбанк», в тому числі на пенсійний рахунок відкритий в КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , МФО 305299, РНОКПП НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження №61901776 відкрита з порушенням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не за місцем проживання боржника. Також, позивач зазначає, що відповідач не мав право накладати арешт на рахунок відповідно до якого позивачу нараховуються пенсійні виплати, тим самим порушуючи права позивача, позбавляючи останнього соціальних виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наполягає на правомірності спірних постанов, стверджуючи, що він діяв на підставі та в порядку, визначеному чинним законодавством, і що адреса боржника (позивача у справі), за якою було відкрито спірне виконавче провадження, зазначена безпосередньо у виконавчому написі нотаріуса, який було подано приватному виконавцю. Вказує, що фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. При цьому наголошує, що чинне законодавство, яке регламентує спірні правовідносини, не містить застереження про здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації місця проживання боржника.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 лютого 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 001-28353-100214 з лімітом кредитної лінії 15 000,00 грн.

27 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами № 408/К відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» є правонаступником усіх прав і обов`язків по кредитним договорам, зокрема і кредитному договору від 10.02.2014 № 001-28353-100214.

У зв`язку із наявністю заборгованості у позивача по кредитному договору від 10.02.2014 №001-28353-100214 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис від 25.03.2020 року № 4330 про звернення стягнення з позивача (боржник) на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (стягувач) у розмірі 15 327,87 грн (борг за договором 14 827,87 грн, плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн)

23 квітня 2020 року відповідачем на підставі заяви ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» від 06.04.2020 № 1525/ПВ/20 відкрито виконавче провадження № 61901776 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 № 4330 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 15 327,87 грн.

Одночасно, відповідачем було винесено постанову від 23.04.2020 №61901776 про арешт коштів боржника на рахунках в банківських установах: КБ «Приватбанк», ПАТ «ОТП банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфабанк», АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ», АТ «Універсалбанк».

Також, 23 квітня 2020 року відповідачем винесені постанови про розмір мінімальних витрат відповідно до якої визначено до стягнення сума мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.; та постанову про стягнення з боржника основної винагороди відповідно до якої визначено до стягнення сума у розмірі 1532,79 грн.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, вважаючи постанови приватного виконавця від 23.04.2020 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , а відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його проживання за адресою АДРЕСА_2 , виконавчий напис нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 року № 4330 мав бути повернутий відповідачем без прийняття до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 3 №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини 4 статті 4 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Згідно статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, частиною 1 статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403) встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №1403 про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403 встановлено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 6 статті 25 Закону №1403 виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 1 статті 19 Закону №1404 передбачено, серед іншого, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За правилами частин 1 та 2 статті 24 Закону №1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Відповідно до частини 1стаття 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 3 стаття 26 Закону №1404 у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 61901776, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звертаючись до відповідача із заявою про примусове виконання рішення від 06.04.2020 №1525/ПВ/20 просив відкрити провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 №4330, за місцем проживання (перебування) боржника, вказуючи при цьому адресу проживання позивача - АДРЕСА_3 .

Разом із вказаною заявою та виконавчим написом, стягувачем було надано відповідачу копію договору № 001-28353-100214 на підставі якого такий виконавчий напис було вчинено, в якому адресою проживання позивача вказано: АДРЕСА_4 .

Натомість, у виконавчому написі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 № 4330, вказано дві адреси боржника, а саме: адреса реєстрації: АДРЕСА_5 та адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з тверджень позивачки, адреса АДРЕСА_2 , їй невідома, за даною адресою вона ніколи не проживала, при цьому за даною адресою знаходиться офіс Приватного акціонерного товариства «Київстар», а відтак така адреса не може вважатись дійсною адресою проживання позивача.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять жодної інформації, з якої б вбачалось, що позивач дійсно проживала за зазначеною адресою у м. Києві.

Разом із тим, приватному виконавцю надано право користування Єдиним державним демографічним реєстром для підтвердження місця проживання боржника.

Згідно пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, приватний виконавець в порядку передбаченому статтею 24 Закону № 1404 при відкритті виконавчого провадження має пересвідчитись, що місце проживання або перебування боржника віднесено до його виконавчого округу, за інших умов повернути виконавчий документ стягувачу в поряду статті 4 зазначеного Закону.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_4 , а відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його проживання за адресою АДРЕСА_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий напис нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 № 4330 мав бути повернутий відповідачем без прийняття до виконання.

Крім того, відповідно до договору № 001-28353-100214 на підставі якого такий виконавчий напис було вчинено, адресою проживання позивача також вказано: АДРЕСА_4 .

Також, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києві у справі №761/14500/20 від 20.10.2020 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №4330 від 25.03.2020 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 № 61901776 та наявності підстав для задоволення позову у повному обсязі, з огляду на те, що решта вимог позивача є похідними від попередньої.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.11.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова