Справа № 620/2537/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/2537/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення платежів, що підлягають капіталізації,

У С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області суму платежів, що підлягають капіталізації, у сумі 251442,21 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідач припинив підприємницьку діяльність 29.02.2020, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас позивач проводить страхові виплати ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні потерпілого - ОСОБА_3 , який помер внаслідок нещасного випадку під час роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Сума платежів, які підлягають капіталізації для розрахунку з ОСОБА_2 , становить 251442,21 грн. Кошти в рахунок погашення вказаної суми відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення платежів, що підлягають капіталізації.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 15.09.2020 прийнято позовну заяву до свого провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 - денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи тим, що до позову позивачем не подано документів на підтвердження повноважень особи, що підписала позов. По суті спору у відзиві відповідач вказує на неправомірність дій позивача у збільшенні розміру нарахованих грошових вимог; не погоджуючись з таким розрахунком відповідач направив позивачу лист з вимогою здійснити перерахунок згідно постанови № 2508/80164/80164/5 від 16.07.2019, на що отримав відповідь з обґрунтуванням підстав здійснення нового розрахунку та збільшення грошових вимог. Відповідач не погоджується з новим розрахунком та включенням до нього суми виплати на поховання. Також відповідач не погоджується із включенням до позовних вимог витрат на поховання.

Позивачем 13.10.2020 подано до суду відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідача, вважає їх безпідставними оскільки виплата на поховання включена до розрахунку у відповідності до Постанови №986, оскільки капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховується заробітна плата потерпілого, відсоток втрат професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги, відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

06.11.2020 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив в якому він повторно заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав що вважає необґрунтованим та незаконним перерахунок позивачем у квітні 2020 року щомісячної страхової виплати, з урахуванням коефіцієнту 1,11, внаслідок чого позивач збільшив розмір платежів; повторно наголосив що не згоден із включенням в розрахунок витрат на поховання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебував на обліку у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яке в подальшому реорганізовано шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Фонд соціального страхування України.

Чернігівськім відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області щомісячно здійснюються страхові виплати непрацездатній особі, ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні потерпілого ОСОБА_3 , який помер внаслідок нещасного випадку під час роботи у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, державним реєстратором 29.02.2020 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням визнання грошових вимог Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 395 186,38 грн (а.с. 10-11).

07.04.2020 року відповідач надав відповідь щодо не визнання грошових вимог на суму 395 186,38 грн та звернувся до позивача з вимогою здійснити перерахунок, у зв`язку з невірним розрахунком суми капіталізації коштів та необґрунтованим включенням до розрахунку суми витрат на поховання потерпілого у розмірі 7304,00 (а.с.12-13).

Позивач, розглянивши лист відповідача, надав відповідь від 24.04.2020 № 01/1-08/1340 в якій зазначено про уточнюючий розрахунок суми капіталізації коштів та висловлено прохання визнати грошові вимоги Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 251 442,21 грн (а.с. 15).

07.04.2020 року відповідач надав позивачу відповідь щодо не визнання грошових вимог на суму 251 442,21 грн та звернувся до позивача з вимогою здійснити перерахунок, у зв`язку з необґрунтованими включенням до розрахунку суми витрат на поховання потерпілого у розмірі 7304,00 (а.с.16-17).

Позивач листом від 17.06.2020 №06-07/1780 надав відповідачу відповідь, в якій обґрунтував включення до розрахунку сум капіталізації витрат на поховання потерпілого.

Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку суму капіталізації коштів не сплатив, позивач завернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-XIV).

Основними принципами страхування від нещасного випадку є серед іншого: обов`язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; цільового використання коштів соціального страхування; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом (стаття 3 Закону № 1105-XIV).

В силу вимог частини 2 статті 15 Закону №1105-XIV, роботодавець як страхувальник зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Статтею 35 Закону № 1105-XIV визначено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

Частина 7 статті 36 Закону №1105-XIV передбачає, що страхові виплати складаються із: страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно частини 7 статті 42 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Статтею 1 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на окремі види загальнообов`язкового державного соціального страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", кошти, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; страхові кошти - акумульовані страхові внески, суми від фінансових санкцій та інші надходження відповідно до законодавства для здійснення матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1105-XIV, джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам здійснюється відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі Порядок №986).

Згідно пункту 2 Порядку №986 у цьому Порядку термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством (пункт 3 Порядку №986).

За змістом пункту 4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином, зокрема, щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності.

Пунктами 6-8 Порядку №986 встановлено, що капіталізація платежів для забезпечення витрат на одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого проводиться у розмірах, що встановлюються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Нарахування такої виплати здійснюється на підставі висновку лікувального закладу щодо можливості настання стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності. У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Таким чином наведеними нормами законодавства страхувальника зобов`язано проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не тільки у випадку ліквідації внаслідок банкрутства, але й з інших підстав, передбачених законодавством, та не залежно від вини у настанні нещасного випадку на виробництві.

Судом встановлено, що 16.03.2016 здійснено державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

З акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18.03.2019 №1, складеного відносно ОСОБА_3 , вбачається, що останній був працівником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Під час відрядження ОСОБА_3 , з ним стався нещасний випадок, що призвів до смерті, з причини невиконання вимог інструкції з охорони праці (а.с. 22-24).

З матеріалів справи вбачається, що позивач проводить страхові виплати ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3 .

Постановою Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонд соціального страхування України в Чернігівській області від 16.07.2019 ОСОБА_2 , як особі, що має право на одержання сум щомісячної страхової виплати, призначено таку виплату в розмірі 1975,74 грн на період, з 19.06.2019 по 10.07.2029 (а.с. 20).

Постановою Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонд соціального страхування України в Чернігівській області від 21.04.2020 ОСОБА_2 , як особі, що має право на одержання сум щомісячної страхової виплати, перераховано призначену виплату в розмірі 2193,07 грн на період, з 01.03.2020 по 10.07.2029 (а.с. 21).

У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , у відповідності до отриманої таблиці смертності та середньої очікуваності тривалості життя чоловіків та жінок в Україні у 2018 році, позивачем проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат потерпілому ОСОБА_3 (одержувач виплат через смерть потерпілого ОСОБА_2 . Загальна сума потреби в розрахунку з потерпілим склала 251442,21 грн. (а.с.8).

Відповідачем кошти у добровільному порядку не сплачені.

Частиною 7 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з статтею 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Згідно з частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, і саме із внесенням до Єдиного державного реєстру відповідного запису у відповідача виникли зобов`язання перед Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області щодо сплати капіталізованих платежів, розрахованих відносно потерпілого ОСОБА_2 .

При цьому суд зазначає, що відповідальною особою стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання відповідних зобов`язань, а відтак суми капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницького діяльності, що припинив свою діяльність, підлягають стягненню з фізичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.05.2020 у справі 809/1738/17, від 18.06.2020 у справі №820/2837/17, від 02.11.2020 у справі 31940/1440/18.

Враховуючи, що проведення капіталізації для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності перед потерпілим ОСОБА_3 (одержувач виплат через смерть потерпілого ОСОБА_2 ) від нещасного випадку, відповідачем в добровільному порядку не виконано, то капіталізовані платежі в розмірі 251442,21 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області.

Суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність позову статтям 160 та 161 КАС України, оскільки відповідність позовної заяви вказаним статтям КАС України суд перевірив на стадії відкриття провадження по справі.

Суд відхиляє також доводи відповідача щодо помилкового включення до суми стягнення витрати на поховання у сумі 7304,00 грн, оскільки згідно пункту 3 Порядку №986 під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення платежів, що підлягають капіталізації задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області суму платежів, що підлягають капіталізації, у сумі 251442 (двісті п`ятдесят одну тисячу чотириста сорок дві) грн 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (вул.Музична, 1-А,м.Чернігів,14014, код ЄДРПОУ - 41316447).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя В.В. Падій