Справа № 380/6694/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6694/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ізьо М.І.,

представника позивача Савки Т.В.,

представника відповідача Кулініч О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №3538 від 28.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889 "Про державну службу";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто з 21.07.2020 року.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та додала всі необхідні для цього документи. Вважає, що у неї є достатньо стажу роботи на відповідних посадах в державних органах, що дає йому право на отримання пенсії за Законом України «Про державну службу». Проте, 28.07.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення №3538 про відмову у призначенні пенсії, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначене рішення прийнято у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову обґрунтовуючи тим, що в період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоєно ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак періоди роботи з 04.07.2001 по 30.06.2020 не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723. Тому, за твердженням відповідача, у позивача відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889 не поширюється, підставим для призначення пенсії за нормами Закону №3723 відсутні.

Ухвалою судді від 21.08.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Підготовче засідання призначено на 29.09.2020 року.

29.09.2020 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.11.2020.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 село Ремезівці Золочівського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України від 03.02.1998 серії НОМЕР_2 .

Згідно із відомостями про роботу у трудовій книжці від 07.09.1976 серії НОМЕР_3 позивач зокрема працювала на посадах: з 26.07.1993 року призначено на посаду економіста прокуратури області із місячним іспитовим терміном; з 10.06.1994 року встановлено 12 ранг державного службовця 2 категорії; з 02.01.1995 року призначено спеціалістом 2 категорії прокуратури області; з 02.11.1998 року по 10.04.2000 року призначено спеціалістом 1 категорії планово-фінансового відділу прокуратури області з присвоєнням 11 рангу державного службовця 1 категорії прийнято присягу державного службовця в 1994 році; з 18.05.2001 по 31.07.2001 року призначено на посаду спеціаліста 2 категорії відділу сприяння працевлаштуванню та надання послуг роботодавцям Шевченківського районного центру зайнятості м. Львова, як таку, що пройшла конкурсний відбір, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 ; з 01.08.2001 по 30.09.2001 по переведенню на посаду спеціаліста ІІ категорії 11 ранг державного службовця відділу субсидій Галицької районної адміністрації Львівського міськвиконкому; з 01.10.2001 року реорганізовано відділ субсидій у відділ праці та соціального захисту населення прийнято на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу праці та соціального захисту населення за переведенням у сектор бухгалтерського обліку та звітності, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування та складено присягу посадової особи місцевого самоврядування; з 01.03.2002 переведено на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення субсидій; з 01.01.2003посада спеціаліста ІІ категорії віднесено до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування; з 04.01.2007 переведено за згодою на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення всіх видів допомог Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради; з 01.05.2008 переведено за згодою на посаду спеціаліста І категорії сектора прийняття заяв та документів цього ж відділу, як таку що перебуває у кадровому резерві; з 05.06.2008 переведена за згодою на рівнозначному посаду спеціаліста 1 категорії сектора соціальних програм Галицького відділу соціального захисту.

Із заявою за призначенням пенсії від 21.07.2020 позивач звернулася до відповідача, додавши до неї довідку №2603 вих-908 від 21.07.2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, довідку №2603 вих-907 від 21.07.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, трудову книжку.

28.07.2020 року Управлінням застосування пенсійного законодавства Відділу з питань перерахунків пенсій № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення №3538 про відмову у призначенні пенсії, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

Підстави для відмови, зазначені у спірному рішенні відповідача, наступні:

«Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 : з 26.07.1993 року призначено на посаду економіста прокуратури області із місячним іспитовим терміном; з 10.06.1994 року встановлено 12 ранг державного службовця 2 категорії; з 02.01.1995 року призначено спеціалістом 2 категорії прокуратури області; з 02.11.1998 року по 10.04.2000 року призначено спеціалістом 1 категорії планово-фінансового відділу прокуратури області з присвоєнням 11 рангу державного службовця 1 категорії прийнято присягу державного службовця в 1994 році; з 18.05.2001 по 31.07.2001 року призначено на посаду спеціаліста 2 категорії відділу сприяння працевлаштуванню та надання послуг роботодавцям Шевченківського районного центру зайнятості м. Львова, як таку, що пройшла конкурсний відбір, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 ; з 01.08.2001 по 30.09.2001 по переведенню на посаду спеціаліста ІІ категорії 11 ранг державного службовця відділу субсидій Галицької районної адміністрації Львівського міськвиконкому; з 01.10.2001 року реорганізовано відділ субсидій у відділ праці та соціального захисту населення прийнято на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу праці та соціального захисту населення за переведенням у сектор бухгалтерського обліку та звітності, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування та складено присягу посадової особи місцевого самоврядування; з 01.03.2002 переведено на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення субсидій; з 01.01.2003посада спеціаліста ІІ категорії віднесено до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування; з 04.01.2007 переведено за згодою на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення всіх видів допомог Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради; з 01.05.2008 переведено за згодою на посаду спеціаліста І категорії сектора прийняття заяв та документів цього ж відділу, як таку що перебуває у кадровому резерві; з 05.06.2008 переведена за згодою на рівнозначному посаду спеціаліста 1 категорії сектора соціальних програм Галицького відділу соціального захисту. За даними трудової книжки стаж заявниці на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених стате 25 Закону №3723, становить 5 років 10 місяців 1 день (з 10.06.1994 по 10.04.2000).

Враховуючи, що в період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоєно ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак періоди роботи з 04.07.2001 по 30.06.2020 не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723.

Оскільки у позивача відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889 не поширюється, підставим для призначення пенсії за нормами Закону №3723 відсутні.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії №3538 від 28.07.2020, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

Аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а)досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б)мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі по тексту Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ).

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ , але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» за №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.04.2018 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Судом встановлено, що 21.07.2020 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 село Ремезівці Золочівського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України від 03.02.1998 серії НОМЕР_2 . Отже, на момент звернення із зазначеною вище заявою позивачу було 60 років. Відтак станом на момент звернення позивач мала необхідний вік, передбачений статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Щодо стажу державної служби суд зазначає наступне.

Статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, а саме - у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (надалі по тексту - Закон № 2493-III).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються, окрім іншого, такі категорії посад: сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі по тексту - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Обставина щодо втрати чинності Порядку № 283, у зв`язку із затвердженням 25 березня 2016 року Постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Порядок № 229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядок № 229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

При цьому, суд звертає увагу, що як Порядок № 283 у п.2, так і чинний на теперішній час Порядок № 229 у пункті 4 передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 : з 26.07.1993 року призначено на посаду економіста прокуратури області із місячним іспитовим терміном; з 10.06.1994 року встановлено 12 ранг державного службовця 2 категорії; з 02.01.1995 року призначено спеціалістом 2 категорії прокуратури області; з 02.11.1998 року по 10.04.2000 року призначено спеціалістом 1 категорії планово-фінансового відділу прокуратури області з присвоєнням 11 рангу державного службовця 1 категорії прийнято присягу державного службовця в 1994 році; з 18.05.2001 по 31.07.2001 року призначено на посаду спеціаліста 2 категорії відділу сприяння працевлаштуванню та надання послуг роботодавцям Шевченківського районного центру зайнятості м. Львова, як таку, що пройшла конкурсний відбір, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 ; з 01.08.2001 по 30.09.2001 по переведенню на посаду спеціаліста ІІ категорії 11 ранг державного службовця відділу субсидій Галицької районної адміністрації Львівського міськвиконкому; з 01.10.2001 року реорганізовано відділ субсидій у відділ праці та соціального захисту населення прийнято на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу праці та соціального захисту населення за переведенням у сектор бухгалтерського обліку та звітності, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування та складено присягу посадової особи місцевого самоврядування; з 01.03.2002 переведено на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення субсидій; з 01.01.2003посада спеціаліста ІІ категорії віднесено до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування; з 04.01.2007 переведено за згодою на посаду спеціаліста ІІ категорії сектору з призначення всіх видів допомог Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради; з 01.05.2008 переведено за згодою на посаду спеціаліста І категорії сектора прийняття заяв та документів цього ж відділу, як таку що перебуває у кадровому резерві; з 05.06.2008 переведена за згодою на рівнозначному посаду спеціаліста 1 категорії сектора соціальних програм Галицького відділу соціального захисту

Згідно рішення про відмову у призначені пенсії за віком від 28.07.2020 №3538 відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, оскільки посади на яких працює ОСОБА_1 з 04.07.2001 не належать до посад віднесених до категорії посад державних службовців, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889 не поширюється.

Проте, суд зазначає, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

На підставі наведеного, рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 28.07.2020 щодо надання відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» є протиправним.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто з 21.07.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із квитанції від 19.08.2020 № 0.0.4.1 вбачається, що позивачем сплачено 840,80 грн в якості судового збору.

Враховуючи зазначене, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 134, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №3538 від 28.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889 "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто з 21.07.2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань 840,80 грн. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя Крутько О.В.