Справа № 200/2679/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 р. Справа№200/2679/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника відповідача Ярової С.Е.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства Великоанадольський вогнетривкий комбінат до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства Великоанадольський вогнетривкий комбінат (далі ПрАТ «ВАВК») до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 4 лютого 2020 року №, складеного Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі акта документальної виїзної перевірки від 10 січня 2020 року №24/05-99-05-16/00191721.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що реальність господарських операцій між ПрАТ Великоанадольський вогнетривкий комбінат та його контрагентами підтверджується документально, суми ПДВ по взаємовідносинам із його контрагентами правомірно віднесено до податкового кредиту за червень 2019 року, а також правомірно відображено в бухгалтерському обліку кореспонденцію відповідних рахунків. Позивач вказав, що чинне законодавство не пов`язує право платника на податковий кредит з повнотою відображення його контрагентами у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою податків до бюджету, із дотриманням ними законодавчо встановлених умов здійснення господарської діяльності. Вважає висновок Головного управління ДПС у Донецькій області про нереальність (фіктивність) операцій з даними контрагентами таким, що не відповідає дійсності та не ґрунтується на нормах податкового законодавства, оскільки здійснений на підставі даних, що містяться в податкових базах, та з огляду на довідкову інформацію, надану іншими податковими органами, а також в інших джерелах, що, всвою чергу, не є належними доказами в розумінні податкового законодавства, якими б встановлювались певні обставини, зокрема щодо наявності правопорушень з боку позивача без дослідження первинних документів контрагентів, без залучення суб`єктів господарювання до зустрічної звірки тощо.

Відповідач позов не визнав, подав письмовий відзив в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно та з урахуванням всіх обставин справи, адже згідно первинних документів та даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановлене документальне оформлення нереальних господарських операцій з придбання товарів, оскільки відсутнє реальне (законне) джерело первинного походження ідентифікованого товару, відтак не існувала можливості набуття у власність, тобто неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ПрАТ Великоанадольський вогнетривкий комбінат. До того ж доказом нереальності здійснення господарської операції є відсутність перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберіганя відповідних обсягів товару (його фізичного руху), відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування, відсутність документів підтверджуючих якість придбаного товару, а також наявність інформації, яка свідчить, що продавець не здійснює господарської діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у покупців. Крім того відповідач вказав, щ при прийняття спірного рішення врахована інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 2 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання до 07 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 07 травня 2020 року вирішено продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання до 04 червня 2020 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року вирішено відкласти підготовче засідання до 02 липня 2020 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача та призначено підготовче засідання на 30 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 липня 2020 року вирішено продовжити процесуальний строк для надання відповіді на відзив, відкласти підготовче засідання до 02 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року вирішено закрити підготовче провадження та призначити адміністративну справу до судового розгляду по суті на 01 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 03 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача.

У судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, докази належного повідомлення про час, місце розгляду справи наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство Великоанадольський вогнетривкий комбінат (ідентифікаційний код юридичної особи: 00191721; місцезнаходження: 85721, Донецька обл., Волноваський район, смт Володимирівка, вулиця Заводська, будинок 1) зареєстровано в якості юридичної особи 26 січня 2011 року, основними видами діяльності згідно КВЕД, зокрема, є: виробництво вогнетривких виробів, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Волновасько-Мангушське управління, Волноваська ДПІ. Зареєстрований платником податку ПДВ з 22 липня 1997 року.

У період з 17 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року посадовими особами Волноваського відділу перевірок платників управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Донецькій області на підставі направлень та наказу Головного управління ДПС у Донецькій області №908 від 17 грудня2019 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ Великоанадольський вогнетривкий комбінат за період діяльності з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ "СІЄРА КОРПОРЕЙШН"() на суму ПДВ 1502,98 тис.грн., ТОВ "АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ" () на суму ПДВ 1374,82 тис.грн., ТОВ "УКР АГРО ЛІМІТЕД" () на суму ПДВ 1487,86 тис.грн. за червень 2019 року.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 10 січня 2020 року №324/0599-05-16/00191721, за висновками якого встановлено порушення: п.44.1, п.44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, пп.«а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, ст. З, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-X1V, п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4, п.2.5, п.2.13 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4365664 грн., у т.ч. за червень 2019 року у сумі 4365664 грн.

Висновок відповідача у акті перевірки обґрунтований встановленням нереальності господарських операцій ПрАТ «ВАВК» із контрагентами-постачальниками: ТОВ «СІЄРА КОРПОРЕЙШН» (), ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» () та ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД» () у червні 2019 року, що підтверджується:

- відсутністю справжнього джерела первинного походження сировини, відсутністю

факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва у безпосереднього «постачальника», а також у зв 'язку з відсутністю у останнього необхідних, виходячи із специфіки операції, матеріально-технічних і трудових можливостей для здійснення конкретної операції з постачання та наявністю сукупності очевидних даних щодо впровадження ним реальної економічної діяльності;

- відсутністю перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання

відповідних обсягів товару (його фізичного руху), відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування у інших СГ;

- відсутністю підтверджуючих якість придбаного товару документів»;

- наявністю інформації, яка свідчить, що «продавець» не здійснює господарської

діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у «покупців»;

- наявністю кримінальних проваджень.

Податковий орган дійшов висновку, що надані до перевірки видаткові накладні, податкові накладні, товаро-транспортні накладні не є достатніми доказами фактичного використання розглядуваних поставок; господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про безтоварність операцій, які підлягали перевірці, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку.

21 січня 2020 року позивачем до контролюючого органу подано запереченя на Акт перевірки.

Листом від 30 січня 2020 року №7894/10/05-99-05-16 відповідач повідомив ПрАТ «ВАВК», що висновки Акта перевірки залишаються без змін.

На підставі вказаних висновків Акта перевірки відповідачем 04 лютого 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ПрАТ «ВАВК» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 6548496 грн., з яких сума за податковим зобов`язанням - 4365664 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2182832 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно п. 198.2 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

За правилами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Аналіз положень податкового законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: - фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; - документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; - придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; - наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; - наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); - наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Крім того, за змістом частини першої статті 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу щодо порушення вимог чинногозаконодавства позивачем суд зазначає наступне.

Так, між ТОВ "СІЄРА КОРПОРЕЙШН"() та позивачем (покупець) укладено договір поставки № ЮР-97/19 від 18 березня 2019 року, додатком №1 до цього договору є специфікація №4 від 10 червня 2019 року щодо поставки пресформи.

На підтвердження виконання господарської операції з поставки персформи позивачем надано специфікацію № 4 від 10 червня 2019 року до договору№ ЮР-97/19 від 18 березня 2019 року та видаткові накладні: №164 від 11 червня 2019 року, №165 від 11 червня 2019 року, №166 від 12 червня 2019 року, №167 від 12 червня 2019 року, №168 від 13 червня 2019 року, №169 від 13 червня 2019 року, №170 від 14 червня 2019 року, №171 від 14 червня 2019 року, №172 від 18 червня 2019 року, №173 від 18 червня 2019 року, №174 від 19 червня 2019 року, №175 від 19 червня 2019 року, №176 від 20 червня 2019 року, №177 від 20 червня 2019 року, №178 від 21 червня 2019 року, №179 від 21 червня 2019 року, №180 від 24 червня 2019 року, №181 від 24 лютого 2019 року (том 1, а.с. 51-71).

Також надано: податкові накладні, що прийняті контрагентом та зареєстровані в ЄРПН: №164 від 11 червня 2019 року , №165 від 11 червня 2019 року, №166 від 12 червня 2019 року, №167 від12 червня 2019 року, №168 від 13 червня 2019 року, №168 від 13 червня 2019 року, №169 від 13 червня 2019 року, №169 від 13 червня 2019 року, №170 від 14 червня 2019 року, №170 від 14 червня 2019 року, №171 від 14 червня 2019 року, №172 від 18 червня 2019 року, №173 від 18 червня 2019 року, №174 від 19 червня 2019 року, №175 від 19 червня 2019 року, №176 від 20 червня 2019 року, №177 від 20 червня 2019 року, №178 від 21 червня 2019 року, №179 від 21 червня 2019 року, №180 від 24 червня 2019 року, №181 від 24 червня 2019року, квитанції про реєстрацію наданих податкових накладних (том 1, а.с. 72-108).

Витягом з журналу реєстрації довіреностей підтверджено надання ОСОБА_1 довіреності №4701 від 11 червня 2019 року на отримання пресформ у постачальника ТОВ «Сієста Корпорейшан» (а.с. 109-111).

На підтвердження переміщення товару з Київської області, Броварський район, с. Зазимє, вул. Радгоспна, 3-А в смт Володимирівка, вул. Заводська, 1 позивач надав товарно транспортні накладні (а.с.112- 120).

Використання пресформ у діяльності підприємства підтверджується документами щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху ТМЦ між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених ТМЦ у виробничому процесі підприємства: прибутковими ордерами; вимогами (на відпуск запчастин з матеріального складу); актом списання отриманих деталей пресформ для використання у виробництві вогнетривів (а.с. 121-148).

При цьому, згідно витягу з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «СІЄРА КОРПОРЕЙШН» () є юридичною особою, зареєстроване за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Покровська, будинок 23-А.Інформації щодо відсутності товариства за юридичною адресою, припинення, знаходження в стані ліквідації наведений витяг не містить.

Також в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява директора ТОВ «СІЄРА КОРПОРЕЙШН» Шевчука В.Д. щодо підтвердження реальності господарської операції з поставки продукції, які відбулися в червні 2019 року за договором поставки №Юр-97/19 та специфікації до нього від 10 червня 2019 року №4 (том 2, а.с. 241-242).

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ».

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» () укладено договір поставки №Юр-179/19 від 14 червня 2019 року, додатком №1 до цього договору є специфікація №1 від 14 червня 2019 року щодо поставки пресформи.

На підтвердження виконання господарської операції з поставки перс форми позивачем надано специфікацію № 1 від 14 червня 2019 року до договору № ЮР-179/19 від 14 червня 2019 року;видаткові накладні: №103 від 17 червня 2019 року, №104 від 18 червня 2019 року, №105 від 19 червня 2019 року, №106 від 20 червня 2019 року, №107 від 21 червня 2019 року, №108 від 24 червня 2019 року, №109 від 25 червня 2019 року, №110 від 26 червня 2019 року, №111 від 27 червня 2019 року, №112 від 27 червня 2019 року (а.с. 152-163); податкові накладні, прийняті контрагентом та зареєстровані в ЄДРПН: №103 від 17 червня 2019 року, №104 від 18 червня 2019 року, №105 від 19 червня 2019 року, №106 від 20 червня 2019 року, №107 від 21 червня 2019 року, №108 від 24 червня 2019 року, №109 від 25 червня 2019 року, №110 від 26 червня 2019 року, №111 від 27 червня 2019 року, №112 від 27 червня 2019 року; квитанції про реєстрацію наданих податкових накладних (том 1, а.с. 164-184);

Витягом з журналу реєстрації довіреностей,підтверджується надання ОСОБА_1 довіреності №4716 від 17 червня 2019 року на отримання пресформ у постачальника ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІВГ» (а.с. 186).

На підтвердження переміщення товару з Київської області, Броварський район, с. Зазим`є, вул. Радгоспна, 3-А в смт Володимирівка, вул. Заводська, 1 позивач надав товарно-транспортні накладні (а.с.188-196).

На підтвердження використання пресформ у діяльності позивачем надано документи щодо руху ТМЦ між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених ТМЦ у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери; вимоги (на відпуск запчастин з матеріального складу); акт списання отриманих деталей пресформ для використання у виробництві вогнетривів (а.с. 197-217).

З матеріалів справи встановлено, що поставлений товар, на час початку перевірки,часково сплачений позивачем. Оплата товару відбувалась шляхом безпосереднього перерахування на поточний рахунок ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ», що підтверджено платіжними дорученнями№336 від 1 липня 2019 року, №401 від 12 липня 2019 року, №416 від 15 липня 2019 року, №450 від 16 липня 2019 року, №495 від 17 липня 2019 року, №4418 від 21 серпня 2019 року, №690 від 22 серпня 2019 року, №1514 від 24 вересня 2019 року, №1527 від 25 вересня 2019 року, №1565 від 23 вересня 2019 року, №1457 від 04 жовтня 2019 року (а.с.218-228).

Згідно витягу з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ»() є юридичною особою, зареєстроване за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, Запоріжське шосе, будинок 1.Інформації щодо відсутності товариства за юридичною адресою, припинення, знаходження в стані ліквідації наведений витяг не містить.

Також в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява директора ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» Садівського В.П. щодо підтвердження поставки позивачу протягом червня 2019 року товару на загальну суму 8248932 грн. в т.ч. ПДВ 20% 1374822 грн. за договором поставки №ЮР-179/19 від 14 червня 2019 року.(том 2 а.с. 243-244).

Стосовно спірних господарських операцій позивача з ТОВ "УКР АГРО ЛІМІТЕД" () (том 1, а.с. 229), встановлено що 27 травня 2019 року між ТОВ "УКР АГРО ЛІМІТЕД" (постачальник) та позивачем (покупець) був укладений договір поставки № 2705/19-ІІ із відповідними специфікаціями до нього, предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції. (п. 1.2. Договору).

Відповідно до Специфікації № 2 від 14 червня 2019 року до вказаного вище Договору постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупця ячмінь в обсязі 2000 тон за ціною 4692 грн./т. в т.ч. ПДВ. Пункт поставки товару: термінал ТОВ «МСП НІКА-ТЕРА» (м. Миколаїв, вул. Айвазовського,23). Умови поставки: доставка на склад за рахунок Постачальника. Термін поставки: з 14 червня 2019 року по 31 липня 2019 року. Оплата протягом 30 календарних днів з дати поставки, яка визначається видатковою накладною.

На виконання умов зазначеного договору позивачем надано до суду видаткові накладні: №1806/001, №1806/002 від 18 червня 2019 року, №1906/001, №1906/002, №1906/003, №1906/004 від 19 червня 2019 року, №2006/001 від 20 червня 2019 року, №2106/001 від 21 червня 2019 року, №2206/001 від 22 червня 2019 року, №2406/001 від 24 червня 2019 року, №2506/001 від 25 червня 2019 року, №2606/001, №2606/002, №2606/003, №2606/004, №2606/005, №2606/006 від 26 червня 2019 року, №2706/005, №2706/006, №2706/007, №2706/008, №2706/009 від 27 червня 2019 року, №2806/007 від 28 червня 2019 року. Податкові накладні: №1, №2 від 18 червня 2019 року, №3, №4, №5, №6 від 19 червня 2019 року, №7 від 20 червня 2019 року, №8 від 21 червня 2019 року, №9 від 22 червня 2019 року, №10 від 24 червня 2019 року, №11 від 25 червня 2019 року, №№12,13,14,15,16,17 від 26 червня 2019 року, №№22,23,24,25,26 від 27 червня 2019 року, №33 від 28 червня 2019 року; квитанції про реєстрацію наданих податкових накладних (том 1 а.с. 229-250, том 2 а.с. 1-52).

Витягом з журналу реєстрації довіреностей підтверджується надання ОСОБА_1 довіреності №4720 від 18 червня 2019 року на отримання ячміня у постачальника ТОВ "УКР АГРО ЛІМІТЕД" (том 2 а.с. 54).

На підтвердження переміщення товару з Полтавської області, м. Лубни до м. Миколаїв позивач надав товарно-транспортні накладні (а.с.56-113).

Також позивачем надано: довідку про походження товару №7 від 30 червня 2019 року; документи щодо внутрішнього обліку та подальшої реалізації товару: прибуткові ордери: № 195, №196 від 18 червня 2019 року, № 200, №201, №202, №203 від 19 червня 2019 року, № 207 від 20 червня 2019 року, № 211 від 21 червня 2019 року, № 213 від 22 червня 2019 року, № 216 від 24 червня 2019 року, № 218 від 25 червня 2019 року, №220, 221, 222, 223, 224, 225 від 26 червня 2019 року, №227, 228, 229, 230, 231 від 27 червня 2019 року, № 234 від 28 червня 2019 року.

З матеріалів справи встановлено, що поставлений товар повністю сплачений позивачем. Оплата товару відбувалась шляхом безпосереднього перерахування на поточний рахунок ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД», що підтверджено платіжними дорученнями №531 від 04 лютого 2020 року, №557 від 04 лютого 2020 року, №558 від 05 лютого 2020 року, №559 від 05 лютого 2020 року, №574 від 05 лютого 2020 року, №579 від 05 лютого 2020 року, №913 від 14 лютого 2020 року (том 2 а.с. 171-177).

Щодо подальшого використання спірного товару в господарській діяльності, судом встановлено, що позивачем укладено договір № 06/09-К комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 06 вересня 2018 року, відповідно умов якого позивач (комітент) доручає ТОВ «ТЕРРА АГРО РЕСУРС» (комісіонер), а ТОВ «ТЕРРА АГРО РЕСУРС» зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок Комітенту угоду з продажу сільськогосподарської продукції за межами України (п. 1.1 Договору); Комітент зобов`язаний передати Комісіонеру продукцію згідно з актами прийому-передачі в загальній кількості визначеній додатками (специфікаціями) до цього договору (п. 3.1 Договору).

Згідно специфікації № 8TV до договору комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 14/06/2019 Комітент передає на комісію Комісіонеру ячмінь врожаю 2019 року в кількості 2000 тони, за ціною 155,00 дол. США за одну тону; загальна сума по специфікації 310000 дол. США.

Позивачем надані акти прийому-передачі сільськогосподарської продукції на комісію.

В свою чергу ТОВ «ТЕРРА АГРО РЕСУРС`уклав зовнішньоекономічний контракт№ 9/0918-INAT від 06 вересня 2018 року з INGRAINs.r.o. та специфікації до нього № 8TV від 14 червня 2019 року.

Передача права власності на товар згідно контракту № 9/0918-INAT від 06 вересня 2018 року підтверджується відповідними актами передачі, митною декларацією с перетином: UA504060/2019/004194 та довідкою про списання № 6 від 08 липня 2019 року.

Суд зазначає, що згідно витяга з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД» () є юридичною особою, зареєстроване за адресою: місто Київ, Харківське шосе, будинок 19. Інформації щодо відсутності товариства за юридичною адресою, припинення, знаходження в стані ліквідації наведений витяг не містить.

Листом від 23 квітня 2020 року №23/04/20-1 директор ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД» ОСОБА_2 підтвердив реальне виконання договору поставки №2705/19-п від 27 травня 2019 року та вказав, що товариство є добросовісним платником податків, оскільки своєчасно та в повному обсязі сплачує всі податки та збори, подає звітність. Податковий борг у підприємства відсутній, товариство має найманих працівників (в тому числі у червні 2019 року 12 осіб) (том 2 а.с. 245-246).

Суд зазначає, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавалися.

При цьому, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платника не наділено повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

За умови не встановлення контролюючим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року по справі № 4842/11/2670.

Таким чином, суд вважає безпідставними посилання податкового органу, як на підставу нереальності господарських операцій, непідтвердження ланцюгу постачання, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні лише відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд критично ставиться до посилання податкового органу, що контрагенти позивача не є виробниками поставлених йому товарів та відсутнє справжнє джерело первинного походження товарів, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач знав або міг дізнатися про те, що його контрагент порушує вимоги податкового законодавства, а також доказів того, що позивач був безпосередньо залучений до зловживань контрагента у системі оподаткування.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Посилання відповідача, що висновок про нереальність здійснення господарських операцій підтверджений податковою інформацію, є неприйнятними, оскільки правильність нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

У випадку посилання на таку інформацію, відповідач має надати докази, зокрема у вигляді винесення відносно таких осіб податкових повідомлень-рішень чи судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлено факт порушення податкового законодавства.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Стосовно посилань відповідача на відсутність у товаро-транспортних накладних інформації щодо маси, брутто товару, часу прибуття автотранспорту у пункт навантаження/розвантаження, відповідальні особи за навантаження/розвантаження не ідентифіковані, суд вважає необхідним зазначити, що певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Так, відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05 квітня 2001 року документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, серед інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Відповідно до пункту 1 цих Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За змістом підпунктів 11.4 та 11.6 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів.

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку наявність ТТН є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах. У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - накладна не оформлюється.

Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Відсутність ТТН, тим не менш, не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом.

Тому питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Як свідчать товарно-транспортні накладні, виписані при поставках товару від ТОВ «СІЄСТА КОРПОРЕЙШН» позивачу, перевізником зазначено ТОВ «СІЄСТА КОРПОРЕЙШН», усі ТТН містять інформацію щодо пункту навантаження, пункту розвантаження, довіреність вантажоодержувача, відомості про вантаж (перс форми, кількість, ціна, загальна суму), зазначено марку та номери автомобілів, ПІБ водіїв, мають підписи та печатки.

Також містять всі необхідні дані, за якими можливо ідентифікувати господарську операцію, товарно-транспортна накладна, виписана при поставці товару від ТОВ «СІЄСТА КОРПОРЕЙШН» на адресу позивача.

Товарно-транспортні накладні, виписані при поставках товару від ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД» до ТОВ «МСП НІКА-ТЕРА» в квоту «SIERENTZGLOBALMERCHANTS» за договором комісії з ПрАТ «ВАВК», перевізником зазначено ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД» усі ТТН містять інформацію щодо пункту навантаження, пункту розвантаження, довіреність вантажоодержувача, відомості про вантаж (зерно, ячмінь, кількість, ціна, загальна суму), зазначено марку та номери автомобілів, ПІБ водіїв, мають підписи та печатки.

При цьому, товарно-транспортні накладні, виписані при поставках товару від ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» до ПрАТ «ВАВК», перевізником зазначено ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» усі ТТН містять інформацію щодо пункту навантаження, пункту розвантаження, довіреність вантажоодержувача, відомості про вантаж (персформа, кількість, ціна, загальна суму), зазначено марку та номери автомобілів, ПІБ водіїв, мають підписи та печатки.

Вивчивши спірні товарно-транспортні накладні, суд приходить висновку, що відсутність окремих реквізитів в зазначених товарно-транспортних накладних (часу прибуття/вибуття/простою, маси брутто, виду пакування) в сукупності з іншими наданими позивачем первинними документами не позбавляють можливості ідентифікувати господарські операції з ТОВ «СІЄСТА КОРПОРЕЙШН», ТОВ «УКР АГРО ЛІМІТЕД», ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ».

Підсумовуючи викладене, суд приходить висновку, що товарно-транспортні накладні, що містять незначні дефекти, не можуть спростовувати реальність господарських операцій за умови підтвердження реальності таких операцій іншими первинними документами.

Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2018 року справа № 822/6312/15 зазначено, що товарно-транспортна накладна є обов`язковим первинним документом на підтвердження реальності господарських операцій для послуг перевезення.

При цьому, відповідно до постанов Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 820/477/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 807/143/16, від 14 листопада 2019 року у справі № 802/1986/16-а товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності документів, які підтверджують якість товару, оскільки податкове законодавство не ставить право платника на формування податкових вигод у залежність від наявності таких документів, а тому їх ненадання, за умови підтвердження поставки продукції іншими первинними документами, не є підставою для висновку про нездійснення господарських операцій.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 826/548/17, від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17, від 05 червня 2018 року у справі № 2а-1570/6063/12, від 21 серпня 2018 року у справі № 826/17880/15.

Податкова інформація від 18 липня 2019 року № 443/05-99-14-04/42467892 щодо ТОВ "СІЄРА КОРПОРЕЙШН" стосовно не підтвердження здійснення підприємством господарської діяльності, на яку посилався відповідач, є неприйнятною, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 816/166/15-а (№К/9901/8403/18), від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17.

Як встановлено під час перевірки податковим органом та відображено в Акті перевірки, згідно аналізу придбання та реалізації ТОВ «АТЛАС ЗЕРНОТРЕЙДІНГ» згідно з базою Єдиний реєстр податкових накладних, убачається нереальність господарської операції внаслідок, зокрема, відсутності власних або орендованих складських приміщень, можливості виконання операцій автотранспортних перевезень наявним трудовим ресурсом, не підтвердження факту оренди автомобіля.

Проте суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача задекларованих матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки, залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також суд вважає неприйнятними посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень за ознаками вчинення кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності, в яких фігурують підприємства залучені по ланцюгу постачання товарно-матеріальних цінностей до позивача, оскільки вказані обставини не спростовують реальності господарських операції позивача зі своїми контрагентами.

Так, відповідно до частини шостої статі 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховний Суд в постанові від 06 листопада 2018 року по справі № 822/551/18 зазначив, що протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, а факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами.

Таким чином наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача не можуть вважатися належним доказом фіктивності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер, встановлено судом, що доводить правомірність формування позивачем, як витрат так і податкового кредиту по факту придбання товару (продукції) та спростовує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

Відсутність підстав збільшення грошових зобов`язань з податку на додану вартість спірними податковим повідомленням-рішенням унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що викладені податковим органом обставини щодо порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ є безпідставними та спростовуються зібраними по справі доказами, тому податкове повідомлення-рішення є підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у розмірі 21020,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 04 лютого 2020 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь Приватного акціонерного товариства Великоанадольський вогнетривкий комбінат (місцезнаходження: Донецька область, Волноваський район, смт Володимирівка, вул. Заводська, 1; ) судові витрати у розмірі 21020 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 03 листопада 2020 року, у повному обсязі рішення виготовлено 13 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв