Справа № 120/323/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/323/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

16 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського суду Вінницької області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Державної судової адміністрації України про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулась в Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Вінницького міського суду Вінницької області (відповідача), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Державної судової адміністрації України про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від13.05.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді був зарахований лише період її роботи на посаді помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці з 03.06.2002 по 12.08.2003 ( тривалість стажу - 1 рік 2 місяці 9 днів ), однак, період роботи ОСОБА_1 на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 14.08.2000 не був зарахований позивачці до стажу роботи на посаді судді, який би давав право на доплату за вислугу років.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що перед наданням відмови у задоволенні заяви про зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці, Вінницьким міським судом Вінницької області здійснено низку запитів щодо отримання інформації для належного розгляду заяви ОСОБА_1 , однак така інформація (штатні розписи, посадові інструкції стажистів) в уповноважених органах відсутня.

Крім того, зазначає, що позивачка вже зверталася з метою зарахування їй до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста в Староміському районному суді м. Вінниці. згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2016 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 в справі №9901/805/18. Вважає, що по даному питанню вже сформована усталена практика.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника управління юстиції Вінницької області №80-к від 02.08.1999 ОСОБА_2 прийнята на посаду стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 02.08.1999, з виплатою 75% посадового окладу судді районного (міського ) суду.

Згідно з наказом начальника управління юстиції Вінницької області № 58к від 06.06.2002, ОСОБА_2 звільнена з посади стажиста судді Староміського районного суду за переводом на посаду помічника судді цього ж суду з 31 травня 2002 року.

Відповідно до наказу голови Староміського районного суду м. Вінниці №36 від 03.06.2002 ОСОБА_2 призначена на посаду помічника судді Староміського районного суду за переводом з посади стажиста судді з 03.06.2002.

Згідно наказу голови Староміського районного суду м. Вінниці №82 від 12.08.2003 ОСОБА_2 звільнена з 12 серпня 2003 року з посади помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці в звязку з прийняттям Указу Президента України про призначення її суддею Староміського райсуду м. Вінниці.

Відповідно до наказу голови Староміського районного суду м. Вінниці №108-к від 14.08.2003 ОСОБА_2 призначена на посаду судді Староміського районного суду м. Вінниці.

27.11.2019 суддя ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою на ім`я голови Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_3 щодо вирішення питання про зарахування їй до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугою років, її стажу роботи тривалістю три роки, а саме: на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 14.08.2000 по 03.06.2002 та на посаді помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці з 03.06.2002 по 14.08.2003, що надавав їй право для призначення на посаду судді, відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

За результатами розгляду цієї заяви відповідачем була надана відповідь від 11.01.2020 №02-01/4/2020 про відсутність підстав для зарахування позивачці до стажу роботи на посаді судді, який би давав право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, стажу роботи на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 02.08.1999 по 31.05.2002.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30.09.2016 набув чинності Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі Закон №1402-VІІІ ).

Згідно ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат, зокрема, за перебування на адміністративній посаді в суді.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ст. 137 вказаного Закону №1402-VІІІ, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу 4 п. 34 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VІІІ, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Законом України від 12.07.2018 №2509 VІІІ статтю 137 Закону №1402-VІІІ доповнено частиною другою такого змісту: До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз норм ст. 137 Закону №1402-VІІІ у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що, у зв`язку з внесенням Законом України № 2509-VIII змін до статті 137 Закону № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, зазначені норми пов`язують визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-XII (чинного на момент призначення позивачки на посаду судді вперше Указом Президента України від 04.08.2003), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Таким чином, на момент призначення позивачки на посаду судді вперше законодавчим актом була встановлена вимога щодо наявності стажу роботи в галузі права не менш як три роки.

Отже, у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення ( обрання ) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні ( обрані) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, що діяли на момент призначення ( обрання ).

Як встановлено судом першої інстанції, позивачка призначена на посаду судді вперше Указом Президента України № 802/2003 від 04.08.2003.

При цьому, позивачка відповідала зазначеним вимогам, оскільки, після здобуття вищої юридичної освіти, з 02.08.1999 року працювала на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці, а з 03.06.2002 року - на посаді помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці.

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_4 , позивачка після закінчення 30.06.1999 року Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого до моменту призначення її на посаду судді Староміського районного суду м. Вінниці не мала іншого стажу роботи в галузі права, ніж вище зазначений.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно вважав, що право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи в галузі права строком три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх призначення та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, додатково трьох років стажу в галузі права, вимога щодо якого була визначена законом на момент призначення позивачки на посаду судді та надавала їй право для такого призначення.

Аналогічні висновки що, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402 VIII, до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначені відповідно до вимог частини першої статті 7 Закону України №2862- ХІІ, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року в справі № 9901/805/18 (провадження № 11-1481заі18).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді був зарахований лише період її роботи на посаді помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці з 03.06.2002 по 12.08.2003 (тривалість стажу - 1 рік 2 місяці 9 днів).

Також встановлено, що період роботи ОСОБА_1 , на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 14.08.2000, не був зарахований позивачці до стажу роботи на посаді судді, який би давав право на доплату за вислугу років.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання неправомірною відмову відповідача щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, періоду роботи позивачки на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 14.08.2000 є законними та обґрунтованими і підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, оскаржуване рішення відповідача, викладене у листі відповіді від 11.01.2020№02-01/4/2020, не відповідає критеріям правомірності, визначеним в ч. 2 ст. КАС України, є незаконним та необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка вже зверталася з метою зарахування їй до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста в Староміському районному суді м. Вінниці та згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2016 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на момент на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді Староміського районного суду м. Вінниці (Указ Президента України №802/2003 від 04.08.2003 ) був чинним Закон України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-XII, який і визначав статус суддів, та в подальшому з прийняттям Закону України від 12.07.2018 №2509VІІІ, у позивачки з`явилося право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, періоду роботи позивачки на посаді стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 14.08.2000.

Також слід зазначити, що Верховний Суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.