Справа № 280/6880/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

11 листопада 2020 року Справа № 280/6880/20
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого: судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача не з`явився, розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Ради суддів України, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №52 від 24.09.2020 та зобов`язати відповідача прийняти рішення та рекомендувати XVIII черговому з`їзду суддів України позивача на посаду судді Конституційного Суду України.

Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 02.11.2020.

27.10.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі (вх.№51363), яке обґрунтовано тим, що Рада суддів України, як орган суддівського самоврядування, не суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 березня 2019 року у справі №804/4177/17. З огляду на наведене вважає, що заявлені позовні вимоги не можуть бути предметом судового розгляду взагалі.

У підготовчому засіданні 02.11.2020 оголошено перерву до 11.11.2020.

09.11.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№53387), у якій, крім іншого, висловив незгоду із заявленим відповідачем клопотанням про закриття провадження у справі, та зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №804/4177/17 мова йде про оскарження рішення зборів суддів суду, тобто в інших правовідносинах. У даній справі позов подано до виконавчого органу, Ради суддів України, яка вирішуючи питання про обрання суддів Конституційного Суду України, який не входить до судової системи України, і відповідно позбавляючи інших кандидатів їх конституційних прав на доступ до державної служби, права на працю, вийшла за межі своїх повноважень органу суддівського самоврядування і здійснила функції суб`єкта владних повноважень, що зумовлює виникнення права на захист свого порушеного або оспорюваного права в суді.

У підготовчому засіданні 11.11.2020 позивач підтримав свої заперечення щодо клопотання про закриття провадження у справі.

У підготовче засідання 11.11.2020 представник відповідача не прибув, про дату, час і місце його провадження повідомлений належним чином, 10.11.2020 подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника за наявними у справі матеріалами з урахуванням раніше поданого клопотання та відзиву на позов.

У відповідності до положень статей 181, 194, 205 КАС України клопотання розглянуто за відсутності представника відповідача.

У підготовчому засіданні 11.11.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали з питань закриття провадження у справі.

Вирішуючи заявлене клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статі 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначається як з огляду на суб`єктний склад учасників справ, так і враховуючи предмет спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив на вирішення суду питання щодо правомірності відхилення Радою суддів України його кандидатури на посаду судді Конституційного Суду України та надання доручення голові Ради суддів України повідомити його як кандидата на посаду судді Конституційного Суду України про те, що він не набрав достатньої кількості голосів для ухвалення Радою суддів України рекомендації його кандидатури XVII позачерговому з`їзду суддів України на посаду судді Конституційного Суду України.

Отже, судом встановлено, що у спірних правовідносинах позивач виявив намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, однак, у зв`язку з відхиленням Радою суддів України його кандидатури та прийняттям рішення №52 від 24.09.2020, позивач не зміг реалізувати своє право бути обраним суддею Конституційного Суду України.

Суд звертає увагу, що за змістом пункту 2 частини1 статті 19 КАС України до справ, на які поширюється юрисдикція адміністративного суду, належать спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України надано визначення публічної служби: це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, судом встановлено, що у даній справі заявлено спір з приводу прийняття на публічну службу, а тому такий спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо аргументів, наведених відповідачем, суд зазначає, що дійсно, за приписами статті 130-1 Конституції України для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування.

Відповідно до положень частин 1 та 4 статті 126 Закону України «Про судоустрій і статус судців» суддівське самоврядування - це самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями.

До завдань суддівського самоврядування належить вирішення питань щодо: забезпечення організаційної єдності функціонування органів судової влади; зміцнення незалежності судів, суддів, захист професійних інтересів суддів, у тому числі захист від втручання в їхню діяльність; участі у визначенні потреб кадрового, фінансового, матеріально-технічного та іншого забезпечення судів та контроль за додержанням установлених нормативів такого забезпечення; обрання судців на адміністративні посади в судах у порядку, встановленому цим Законом; призначення суддів Конституційного Суду України; обрання суддів до складу Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, встановленому законом.

Суддівське самоврядування в Україні здійснюється через: збори суддів місцевого суду, апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Пленум Верховного Суду; Раду суддів України; з`їзд суддів України (частини 2 і 3 статті 127 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не є професійним суддею, а тому не є учасником правовідносин щодо суддівського самоврядування, отже такі посилання відповідача є помилковими.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №804/4177/17, оскільки в межах розгляду справи №804/4177/17 досліджувались взаємовідносини щодо обрання голови місцевого суду зборами суддів відповідного суду, отже зміст правовідносин у справі №804/4177/17 є суттєво відмінним від змісту правовідносин у справі, що розглядається.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.240, 241, 243, 248, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Ради суддів України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року.

Суддя М.О. Семененко