Справа № 620/592/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/592/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, суддя Поліщук Л.О., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.02.2020 року № 188503 у сумі 34000,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN, номерний знак: НОМЕР_1 (далі по тексту - транспортний засіб). Місце перевірки: А/Д М-05 Київ-Одеса 450 км + 500 м. Вантаж - кукурудза. За результатами складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 19.12.2019 року № 041316 (а.с. 65) та Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19.12.2019 року № 039542 (а.с. 66), в яких зафіксовано перевезення вантажу із перевищенням встановленого осьового навантаження другої осі, а саме осьове навантаження на задню одиночну вісь тягача транспортного засобу становила 13400 кг. Навантаження на інші осі складало: 7500 кг, 7700 кг, 7250 кг, 8150 кг.

Також за результатами перевірки був складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2019 року № 204692, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення, передбачене статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 6).

Згідно талону Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 19.12.2019 року № 19964 вага транспортного засобу становила 44000 кг, режим: динамічний (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 041316 від 19.12.2019 року встановлено навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на рівні 13,4 тонни, перевищення параметрів від нормативу на одиничну вісь на рівні 21,82 %. Встановлено плату за перевищення нормативних параметрів в сумі 630,92 євро (а.с. 5).

04.02.2020 року розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області винесено постанову № 188503 про застосування адміністративно-господарського штрафу у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт"). ТОВ АП "Магнат" (код: 34490542) притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000 грн (а.с. 4).

Згідно товарно-транспортних накладних від 18.12.2019 року № 050 та від 18.12.2019 року № б/н вбачається, що транспортний засіб перевозив вантаж: кукурудзу насипом, масою нетто, т - 26660, масою брутто, т - 43880 (а.с. 12, 13).

Відповідно до акту обстеження ділянки дороги, яка використовується для здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-5 Київ-Одеса, км 450 + 500 (ліворуч), складеного комісією Служби автомобільних доріг в Одеській області від 26.06.2018 року, зазначена ділянка дороги, що використовується для здійснення габаритно-вагового контролю відповідає вимогам: ДБН В.2.3-4.2015 "Споруди транспорту. Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування. Частина ІІ. Будівництво" (розділи 13 та 14); ГБН В.2.3-218-549:2010 "Споруди транспорту. Автомобільні дороги. Стоянки і майданчики для відпочинку та короткочасної зупинки автомобілів"; наказу Державного агентства автомобільних доріг в Україні від 07.05.2008 № 219/198 "Технологічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування" (а.с. 45).

Із Сертифікату відповідності від 27.11.2017 року №.TR.002.CB.0300-17, виданого Державним підприємством "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" вбачається, що прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів в русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2- PWIA, виробник: ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI, відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та Сертифікату перевірки типу: UA.TR.113-0115-17, що підтверджено шляхом перевірки їх відповідності вимогам пункту 5.2 ДСТУ OIML R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (OIML R 134-1:2006, ITD) (а.с. 46).

Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15.02.2019 року № 35-02/5330, виданого Державним підприємством "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", яке є чинним до 15.02.2020 року прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2-PWIA зав. № 17-387, виробник: ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI, відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 року № 94 (а.с. 67).

Відповідно до результатів повірки електронного пристрою PWI-A зав. № 17-387 він включає вантажоприймальний пристрій 1, градуювальне число якого є 004 (дата градуювання: 11.02.2019 року) та вантажоприймальний пристрій 2, градуювальне число якого є 006 (дата градуювання: 13.02.2019 року). Ціна поділки шкали: d=50 кг. Найбільша границя зважування складає 30000 кг, а найменша - 500 кг. Клас точності приладу під час зважування в русі для маси транспортного засобу: 2. Границя допустимої похибки для маси транспортного засобу, визначена під час зважування в русі (округлене до найближчого значення, кратного ціні поділки шкали): 2 % від умовного зважування маси транспортного засобу. Мінімальна робоча швидкість - 1 км/год, максимальна - 5 км/год, максимальна транзитна швидкість - 10 км/год.

Прилад не призначений для зважування транспортних засобів, що перевозять рідкі продукти, а придатний до застосування для визначення маси транспортного засобу упродовж проїзду транспортного засобу через вантажоприймальний пристрій приладу (а.с. 67).

Згідно інструкції з експлуатації прилату автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA (далі - ЗР), який серійно виробляється "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI" (Туреччина) призначений для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь в зонах зважування на попередньо обладнаних (відповідно до вимог додатків В та С ДСТУ OIML R Е34-1) під`їзних шляхах. Ваги складаються з вантажоприймального пристрою (далі - ВПП) - частина зони зважування, яка сприймає навантаження колеса транспортного засобу та здійснює зміну рівновага приладу, коли колесо розміщується на неї, та електронного пристрою (далі - ЕП). До складу ВПП входять дві вантажоприймальні платформи (далі - ВП), які опираються на ваговимірювальні датчики навантаження (далі - датчики) - 8 шт. по чотири на кожну ВП. Принцип дії ЗР полягає в перетворенні сили тяжіння транспортного засобу за допомогою датчиків у електричний сигнал, пропорційний його масі. Далі сигнал подається до аналогово-цифрового перетворювача (далі - А/D), який здійснює його перетворення в цифровий код і подає, через бездротовий радіо-частотний передавач (далі - RF Slave Module) до радіо-частотного приймача (далі - RF Master Module), звідки інформація передається до ЕП і виводиться на показувальний пристрій у одиницях маси та інших пов`язаних значень (швидкість).

В технічних характеристиках зазначеного вище пристрою зважування зазначено: класс точності: звичайний за ДСТУ ГОСТ OIML R 76-1:2014, d=50 кг, max=30000 кг, min=500 кг; платформа: датчики навантаження (8 шт.) - 2 х 4 шт., габаритні розміри платформи: 428 х 690 х 42 мм; вирівнювач: габаритні розміри вирівнювача - 1500 х 650 х 42 мм; електронний пристрій: тип - PWI-A; датчик навантаження: тип - LDSB, клас точності - С3.

В метрологійчних характеристиках зазначеного вище пристрою зважування зазначено: клас точності для маси транспортного засобу - 2; клас точності для навантаження на одинарну вісь - D; робоча швидкість (v) - 2-4 км/год.; мінімальна робоча швидкість - 1 км/год.; максимальна робоча швидкість - 5 км/год.; максимальна транзитна швидкість - 10 км/год.; максимальна кількість осей - 10.

У режимі зважування у русі, кожна вісь транспортного засобу в`їжджає на платформу не зупиняючись, і знімаються дані з ЕП.

Результати вимірювань можна спостерігати на дисплеї і реєструвати шляхом роздруківки, на якій відображається номерний знак транспортного засобу, маса кожної осі окремо і сумарна маса транспортного засобу в цілому (а.с 74-80).

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протипраною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підтвердження факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за відсутності відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить вісім відсотків, що є порушення законодавства про автомобільний транспорт, тому відповідачем правомірно було винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону № 2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

У відповідності до абзацу шістнадцятий частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком № 879, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 року, пунктом 2 якого регламентовано, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У силу вимог пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 встановлено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Так, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

У відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

При цьому, згідно пункту 5 Правил № 30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.

У відповідності до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Так, порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), у відповідності до пункту 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Як убачається із матеріалів справи, відповідачем було здійснено перевезення, при якому осьове навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становила 13,40 т при дозволеній масі 11,00 т без дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданого уповноваженим компетентним органом, тобто з перевищенням параметрів від нормативу на одиничну вісь на рівні 22,82 % (а.с. 5, 65, 66), що свідчить про перевезення вантажу із перевищенням встановленого осьового навантаження.

У відповідності до пунктів 26-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Згідно чинного законодавства та жодними вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому разі сипучих) вантажів.

Посилання позивача на відсутність затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, суд приймає до уваги та зазначає, що дійсно, на час виникнення спірних правовідносин методика про яку йдеться мова у підпункті 2 пункту 2 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології затверджена не була.

Проте, колегія суддів зазначає, що відсутність такої методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі № 819/1381/16.

Доводи апелянта на те, що ним здійснювалось перевезення сипучого вантажу, а саме: кукурудзи, тому під час руху по дорозі можливе переміщення вантажу по всім осям транспортного засобу, а також те, що нормативно-допустиму масу автомобіля перевищено не було, колегія суддів оцінює критично, оскільки перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу, в даному випадку, на одиночну вісь більше 13 т.

Крім того, вищевказаними правовими нормами не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Слід зауважити, що кукурудза є подільним вантажем, який у даному випадку перевозився насипом, без тари та не в контейнері.

Разом з тим, при виконанні перевезень в контейнерах унеможливлюється нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню.

Вказане узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №814/1460/16.

Також, переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Твердження апелянта щодо відсутності затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, колегія суддів відхиляє, так як за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач.

При цьому, судом першої інстанції вірно зауважено, що з 08.09.2017 року пункт 19 Порядку № 879, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" від 30 серпня 2017 року № 671.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" матеріалами справи підтверджено факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, тому відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.02.2020 року № 188503 у сумі 34000,00 грн за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "Магнат" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.