Справа № 480/1466/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Опімах
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Справа № 480/1466/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 14.09.20 по справі № 480/1466/20

за позовом ОСОБА_1

до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про стягнення різниці вартості за недоотримане речове майно та середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який з урахуванням уточнень, просив суд:

- стягнути з Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 різницю вартості за недоотримане речове майно у розмірі 24717,73 грн.;

- стягнути з Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи починаючи з 01.08.2018 по 24.01.2019 в сумі 86254,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до наказу начальника загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.07.2018 звільнений з військової служби у запас, наказом від 31.07.2018 № 191-ОС виключений зі списків особового складу Сумського прикордонного загону. При звільненні зі служби відповідачем не був проведений повний розрахунок за всіма належними позивачу виплатами, зокрема, не виплачено компенсацію за належне до видачі речове майно. Лише 25.01.2019 року позивачу було виплачено таку компенсацію у розмірі 37186,44 грн. Позивач не погоджується із таким розрахунком, вважає, що відповідач не доплатив йому 24717,73 грн., тому просить стягнути зазанчену суму.

Ухвалою суду від 20.08.2020 адміністративний позов залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали представником позивача 27.08.2020 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що на момент звільнення відповідач визнавав, що вартість речового майна ним не відшкодована. Заборгованість була виплачена пізніше. Проте, позивач намагався перевірити правильність розрахунку, звертався з запитами про надання первинних документів про вартість недооотриманого речового майна, які отримав у 2020 році та дізнався про порушення свого права.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення різниці вартості за недоотримане речове майно та середнього заробітку - залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 скасувати та вирішити питання про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що спірні правовідносини щодо суми компенсації за неотримане майно виникли 13.01.2020 після отримання від відповідача копії розрахунково-платіжних відомостей та відомостей про отримане речове майно, тому, на думку позивача, саме з цієї дати починається відлік часу для звернення до суду з позовом. Таким чином, позивач вважає, що звернувся до суду в межах строків позовної давності, а саме, з моменту, коли дізнався про розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався при отриманні позивачем 24 січня 2019 року компенсації за неотримане речове майно, у розмірі, який позивача не влаштував, проте, позивач подав адміністративний позов до суду лише 04 березня 2020 року, тобто поза межами строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України), а частиною п`ятою статті 122 Кодексу визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк, як правова категорія, означає певний момент, період, проміжок часу, з настанням та закінченням якого пов`язані конкретні юридичні наслідки. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Повноваження адміністративного суду щодо поновлення пропущених строків визначені ст. 121 КАС України. За правилами даної статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До поновлювальних строків відноситься строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Так, колегією суддів встановлено, що вперше позивач дізнався про відсутність коштів на виплату компенсації за неотримане речове майно при звільненні 31.07.2018, також вже після звільнення отримав лист відповідача від 13.08.2018, в якому повідомлялось про відсутність фінансування на ці виплати ( а.с.9).

В подальшому, у відповідь на заяву позивача від 06.12.2018 відповідачем листом від 12.12.2018 направлена довідка №97 про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі (а.с.10, 11-12, 13).

В січні 2019 року позивачу було перераховано кошти в рахунок компенсації за належні до видачі предмети речового майна. Не погодившись із розміром таких виплат позивач протягом лютого-березня 2019 року звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби, до Сумського прикордонного загону ( а.с.14, 17, 30-31) на що отримував відповідь про відсутність підстав для перерахунку та запитувані документи: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України №33 від 11.02.2017 Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився, арматурної картки ( а.с.22-29, 35).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався з дня, коли позивач дізнався про розмір компенсації за неотримане речове майно, який його не влаштував, а саме, 24 січня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом 04 березня 2020 року, подав його поза межами строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо тривалого листування з відповідачем та Адміністрацією Держприкордонслужби, що вплинуло на оперативність визначення позивача з обсягом позовних вимог, оскільки такі обставини не відносяться до об`єктивно непереборних, та які не залежать від волевиявлення особи або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

.

Інші доводи апеляційної скарги фактично є обґрунтуванням позовних вимог та не стосуються питання правомірності оскаржуваної ухвали про залишення без розгляду позовної заяви, а тому не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 480/1466/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов