Справа № 200/5188/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 р. Справа№200/5188/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Горічевої С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

28 травня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, Волноваське ОУ ПФУ), надісланий на адресу суд 25 травня 2020 року, в якому позивач просив:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського ОУ ПФУ від 24 березня 2020 року № 1930 про відмову у проведенні перерахунку пенсії;

2. зобов`язати Волноваське ОУ ПФУ здійснити з 01 січня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її граничного розміру з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці прокуратури Донецької області від 12 березня 2020 року № 18-85-428 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат;

3. зобов`язати Волноваське ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки від 12 березня 2020 року № 18-85-428 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

І. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

01 червня 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/5188/20-а; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

27 липня 2020 року суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та продовження строку підготовчого провадження.

Цією ухвалою суд вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України); призначив підготовче засідання на 26 серпня 2020 року; повторно витребував у відповідача докази.

26 серпня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 вересня 2020 року.

Про дату, час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що участь у судовому засіданні є правом учасника справи, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 44 КАС України, а також відсутність встановлених ст. ст. 205, 223 КАС України підстав для відкладення розгляду справи, справа розглянута за відсутності представника відповідача.

На підставі ч. 1 ст. 229 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України установлений карантин.

В подальшому Кабінет Міністрів України продовжував дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні.

Відповідно до п. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 47, 79, 80,114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, в тому числі розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню конронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731).

Згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731 процесуальні строки, які були продовжені відповідно п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, справа розглянута в межах строку, визначного КАС України з урахуванням положень п. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 24 березня 2020 року відповідач прийняв рішення № 1930, яким відмовив йому в перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з тим, що після 13 грудня 2019 року нормативно-правові акти про підвищення оплати праці працівників прокуратури не приймалися, а видана прокуратурою Донецької області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) не може бути врахована при перерахунку пенсії згідно з вимогами рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019.

Позивач доводив, що має право на перерахунок пенсії виходячи з такого.

Постійні зміни пенсійного законодавства призвели до того, що колишні працівники прокуратури фактично втратили право на перерахунок пенсії. У тому числі, до такого призвело делегування Кабінету Міністрів України повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років так і не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року у справа №826/8546/18 звернув увагу на те, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697) покладено саме на уряд, що у свою чергу, призвело до неможливості проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку пенсій працівникам прокуратури, а також численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України. Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.

Водночас, Конституційний Суд України 13 грудня 2019 року за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення № 7-р(II)/2019 та вирішив таке:

визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, на переконання позивача, з 13 грудня 2019 року чинне законодавство визначає, що підставою для перерахунку пенсії колишнім працівникам прокуратури є підвищення заробітної плати діючим працівникам прокуратури.

Позивач вважає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» підвищено зарплати діючим працівникам прокуратури в розумінні чинної редакції ст. 86 чинного Закону № 1697, а тому він має безумовне право на перерахунок пенсії.

Окремо зазначає, що перерахунок пенсії слід здійснити без обмеження її максимальним розміром, оскільки призначення пенсії відбулось до 01 січня 2016 року (дата внесення відповідних змін щодо обмеження максимального розміру пенсії до законодавства) та в розмірі 80% заробітної плати, оскільки саме цей розмір пенсії був визначений під час її призначення.

З огляду на викладене позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Правова позиція відповідача полягає у тому, що внаслідок прийняття Другим сенатом Конституційного Суду України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 з 13 грудня 2019 року ч. 20 ст. 89 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» підлягає застосуванню у її первинній редакції.

Водночас ч. 20 ст. 89 Закону № 1697 визначає лише умову проведення перерахунку пенсії, а саме: підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Вказана норма не встановлює механізм проведення такого перерахунку.

З огляду на це, за висновком пенсійного органу, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), який встановлює загальний порядок перерахунку пенсій.

Покликаючись на ч. 1 ст. 44 Закону № 1058, пп. 3 п. 2.1, пп. 3 п. 2.7 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, відповідач стверджує, що одним із основних документів, що має надаватися до заяви про перерахунок пенсії є довідка про розмір заробітної плати, при цьому при видачі довідок про заробітну плату необхідно керуватися загальними правилами, встановленими Порядком, із зазначенням назви документа, первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Надана позивачем довідка від 11 березня 2016 року № 1857-319 не відповідає згаданим вище вимогам, зокрема, в ній не зазначено, чи видана вона на підставі первинних документів, не вказано місцезнаходження та адреса, за якими можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Оскільки обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, то подана позивачем інформація не може бути прийнята для обчислення пенсії з урахуванням зазначеної в них заробітної плати.

Також відповідач стверджує, що надана позивачем довідка не відповідає формі, яка наведена у листі Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року № 21-698вих20, погодженому Міністерством соціальної політики України.

З огляду на викладене відповідач просив відмовити в позові.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області 17 вересня 2013 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 08 січня 2010 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в його паспорті.

В період з 25 липня 1996 року по 02 вересня 2013 року ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури, що підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Наказом прокурора Донецької області від 02 вересня 2013 року № 1621-о молодший радник юстиції ОСОБА_1 звільнений з посади старшого прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших примусових заходів прокуратури Волноваського району з 02 вересня 2013 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років (ст. 38 Кодексу законів про працю України, ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789)).

Відповідач - Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42169496, місцезнаходження: 85700, Донецька обл., Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) зареєстроване як юридична особа 31 травня 2018 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 001433; в стані припинення не перебуває.

02 вересня 2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Волноваського району Донецької області з заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити пенсію за вислугу років, перевівши його з раніше призначеної пенсії по інвалідності.

До 02 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності, яка була призначена йому у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

12 вересня 2013 року Управління Пенсійного фонду України Волноваського району Донецької області, правонаступником якого є Волноваське ОУ ПФУ, видало розпорядження № 194100, відповідно до якого з 02 вересня 2013 року на підставі Закону № 1789 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років в розмірі 80% заробітної плати.

Факт призначення позивачу пенсії за вислугу років також підтверджений пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Пенсійним фондом України 18 жовтня 2013 року.

Починаючи з січня 2020 року після прийняття рішення Конституційним Судом України від 13 грудня 2019 року у справі № 7-р(ІІ)/2019 року позивач звертався до прокуратури Донецької області з заявою про видачу довідки про розмір заробітної плати, а до Волноваського ОУ ПФУ - з заявою про перерахунок пенсії, однак у їх задоволенні було відмовлено.

Ці обставини підтверджені листами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 лютого 2020 року № 0500-0230-5/1378, прокуратури Донецької області від 20 лютого 2020 року № 18-3522-20, заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17 січня 2020 року № 439, рішенням Волноваського ОУ ПФУ від 24 січня 2020 року № 439 про відмову в перерахунку пенсії тощо.

12 березня 2020 року прокуратура Донецької області видала ОСОБА_1 довідку № 18-85-428 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Як свідчить вказана довідка, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами на 06 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою старший прокурор прокуратури Волноваського району, складає 28 298,60 грн, в тому числі: посадовий оклад - 5 660,00 грн, надбавка за класний чин «молодший радник юстиції» - 2 000,00 грн, надбавка за вислугу років (30%) - 1 698,00 грн, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі (62%) - 5 801,96 грн, премія (60%) - 9 095,98 грн, матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) - 2 021,33 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (1/12) - 2 021,33 грн.

Разом із супровідним листом від 13 березня 2020 року № 18-378вих-20 прокуратура Донецької області надіслала цю довідку на адресу ОСОБА_1

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Волноваського ОУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії.

Як свідчить розписка-повідомлення від 16 березня 2020 року № 1930, разом з заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 подав довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) від 12 березня 2020 року № 18-85-428.

24 березня 2020 року начальник Волноваського ОУ ПФУ Близнюк Н.П., за участю начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 Макогоненко І.К., начальника юридичного відділу Пономаренка В.С. та головних спеціалістів відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянула заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за вислугу років працівникам прокуратури згідно з Законом України «Про прокуратуру» і прийняла рішення № 1930 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури».

Відмовляючи в перерахунку пенсії, відповідач виходив з такого.

Згідно з рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» викладена в наступній редакції: «призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числі місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців».

Ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніш дня його ухвалення.

Згідно з рішенням Другого сенату Конституційного Суду України положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 13 грудня 2019 року.

Після 13 грудня 2019 року нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися.

Довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), яка видана згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», не може бути врахована для перерахунку пенсії працівникам прокуратури відповідно до вимог рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019.

На цих підставах Волноваське ОУ ПФУ дійшло висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Матеріали пенсійної справи містять супровідний лист 25 березня 2020 року № 2539/11-33/04 про направлення рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури на адресу позивача.

Водночас докази вручення цього рішення позивачеві під особистий підпис або докази його поштового відправлення в матеріалах пенсійної справи відсутні.

Судом також встановлено, що листом від 21 лютого 2020 року № 2690/0/2-20/54 Міністерство соціальної політики України погодило запропонований Офісом Генерального прокурора порядок дій при перерахунку пенсій працівникам органів прокуратури у зв`язку з прийняттям Другим сенатом Конституційного Суду України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019.

Як свідчить лист від 18 лютого 2020 року № 21-698вих-20, Офіс Генерального прокурора запропонував наступний механізм перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок:

Перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Перерахунок пенсії проводиться за зверненням пенсіонерів до органів Пенсійного фонду України (незалежно від факту їх роботи) на підставі довідок про заробітну плату (Додаток 1), виданих органом прокуратури, в яких складові заробітної плати визначаються на момент виникнення права на перерахунок (дата збільшення заробітної плати, в тому числі її складових).

Для пенсіонерів, які не працюють, в довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, враховуються такі види оплати праці:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, чинних за відповідною посадою на момент виникнення права на перерахунок;

- надбавка за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації враховується у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок пенсії, якщо вона була фактично встановлена особі на дату звільнення;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок пенсії, якщо вони були фактично встановлені особи з урахуванням положень п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України щодо виключення слів «статті 81»;

- інші щомісячні надбавки, доплати, щомісячна премія враховуються в середніх розмірах, що фактично виплачені у місяці, у якому відбулося збільшення заробітної плати, за відповідною посадою (посадами) у тому органі прокуратури, з якого особа вийшла на пенсію, або його правонаступника;

- матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) у розмірі 1/12 середньомісячної заробітної плати (грошового забезпечення) за відповідною посадою (посадами) у тому органі прокуратури, з якого особа вийшла на пенсію, або його правонаступника;

- премія з нагоди державних, професійних свят в середніх розмірах за відповідною посадою, виплачені в місяці виникнення права на перерахунок пенсії.

У разі відсутності або перейменування в органах прокуратури посади, з якої особі було призначено (перераховано) пенсію, її посада визначається згідно з Додатком 2.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

В Додатку 1 до листа Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року № 21-698вих-20 наведена форма довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Так, в довідці має бути зазначені назва, дата і номер акта, що є підставою для перерахунку пенсії, розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нормами, чинними на певну дату за відповідною (прирівняною) посадою.

В довідці перелічені такі складові заробітної плати (грошового забезпечення): посадовий оклад, оклад за військовим званням (…), надбавка за вислугу років (…%), надбавка за роботу з таємними документами (…%), надбавка за знання та використання в роботі іноземної мови, надбавка за почесне звання «заслужений» (…%), доплата за науковий ступінь/доктора наук (…), інші щомісячні надбавки, доплати (назва), премія (…%), матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12), премія з нагоди державних, професійних свят, винагорода за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи антитерористичної операції, інших заходах в умовах особливого періоду, її загальна сума.

Згідно з Переліком посад працівників прокуратури, що прирівнюються до відповідної групи оплати праці (Додаток 2 до листа Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року № 21-698вих-20) посада «старший прокурор прокуратури у складі управління, відділу, прокурор-криміналіст, старший помічник прокурора, старший помічник військового прокурора, помічник прокурора, помічник військового прокурора, стажист» відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» прирівнюється до відповідної групи оплати праці посади працівників прокуратури «прокурор прокуратури».

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду по суті позовних вимог.

На час призначення позивачу пенсії за вислугу років (02 вересня 2013 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначала ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789), яка діяла в редакції від 09 червня 2013 року.

Ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789 було передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Ч. 2 ст. 50-1 Закону № 1789 було встановлено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789 обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697).

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури регламентує ст. 86 Закону № 1697.

В первинній редакції ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 передбачала таке: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697 щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. ст. 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 втратив чинність Закон №1789 (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76), яким, серед іншого, внесено такі зміни:

ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;

ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: «20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Як наслідок, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Впродовж 2015-2019 Кабінет Міністрів України не визначив умов та порядку перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

13 грудня 2019 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ.

Цим рішенням Конституційний Суду України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; визначив, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років.

Позивач доводить, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури.

В обґрунтування рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури відповідач навів два доводи: 1) після 13 грудня 2019 року нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури не приймалися; 2) довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), яка видана згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 не може бути врахована для перерахунку пенсії працівникам прокуратури згідно з рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач додатково зазначає, що довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) видана позивачеві для перерахунку пенсії не відповідає формі, наведеній у листі Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року № 21-698вих-20.

Фактично пенсійний орган погоджується з наявністю у заявника права на перерахунок пенсії, проте наголошує на відсутності нормативно-правого акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, прийнятого після визнання неконституційною ч. 20 ст. 86 Закону № 1697.

Щодо наявності підстав для перерахунку пенсії працівникам прокуратури після 13 грудня 2019 року та з приводу того, чи є постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам», суд зазначає таке.

Доводи відповідача про те, що після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 (після 13 грудня 2019 року) нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Суд враховує, що грошове забезпечення працівників прокуратури істотно збільшилося ще в жовтні 2017 року, а теперішній розмір пенсії позивача останній раз перераховувався ще у 2013 році.

Протягом усього періоду дії норми ст. 86 Закону № 1697, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.

Така бездіяльність уряду була предметом розгляду у судах.

Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697 покладено саме на уряд.

Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.

Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019.

Наведе зумовлює висновок, що за цих обставин позивач має право на перерахунок його пенсії.

Твердження пенсійного органу про той факт, що для реалізації пенсіонерами права на перерахунок пенсії, визначеного ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (у редакції, що діє з 13 грудня 2019 року), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати прокурорським працівникам, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії за вислугу років, раніше призначені колишнім працівникам прокуратури. І така нерівність має усуватись Пенсійним Фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення розміру оплати праці діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.

Крім того, слід звернути увагу, що постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

Суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на положеннях ч. 1 ст. 44 Закону № 1058, пп. 3 п. 2.1, пп. 3 п. 2.7 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, оскільки ці правові норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На цій же підставі суд відхиляє доводи відповідача про те, що надана позивачем довідка про заробітну плату не відповідає вимогам Закону № 1058, Порядку № 22-1, а також формі, що наведена у листі Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року № 21-698вих20, погодженому Міністерством соціальної політики України.

Крім того, вказані аргументи не були наведені пенсійним органом в обґрунтування рішення про відмову в перерахунку пенсії, яке є предметом спору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697 на підставі довідки прокуратури Донецької області від 12 березня 2020 року № 18-85-428 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Щодо дати, з якої Пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача.

Первинна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76 цю первинну редакцію з 01 січня 2015 року було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто ці зміни було внесені в текст ст. 86 Закону № 1697 ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року).

Як наслідок, ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015-12.12.2019) в Україні з`явилася/набрала чинності норма Закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що:

перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;

відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Ч. 20 ст. 86 Закону № 1697, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13 грудня 2019 року, а відтак суд дійшов висновку, що поширення дванадцяти місячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.

Щодо того, у якому відсотковому розмірі відносно заробітної плати підлягають перерахунку пенсії та чи підлягають зазначені пенсії перерахунку без обмеження їх граничного розміру, суд зазначає таке.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги ст. 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, п. 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), № 7654/76 п. п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668) внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Положення ст. 50-1 Закону № 1789 щодо підстав та порядку призначення та перерахунку пенсій прокурорам у зв`язку з прийняттям Закону № 3668 змін не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213) внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789, а саме ч. 15 цієї статті визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 у її первинній редакції, пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

На підставі п. 3 Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у ч. ч. 2 та 5 ст. 50-1 Закону № 1789 цифри «70» замінено цифрами «60».

Ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 в її первинній редакції передбачала таке: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 доповнений реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Судом встановлено, що пенсія за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону № 1789 призначена ОСОБА_1 у 2013 році, розмір пенсії відповідно до чинного на час її призначення законодавства становив 80% від суми заробітної плати.

Ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається, що установлено ст. 22 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зміни, внесені до ст. 50-1 Закону № 1789 та ст. 86 Закону № 1697 в частині розміру пенсії у відсотках до заробітної плати стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права не пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Як наслідок, під час перерахунку пенсії позивача відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення її розміру відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону № 1697, що застосовується саме при призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати (грошового забезпечення), при цьому відсоткове значення розміру основної пенсії є незмінним.

Перерахунок пенсії не у тому відсотковому розмірі відносно заробітної плати, який був встановлений позивачу при призначенні пенсії, та з обмеженням її граничним розміром, змусить позивача повторно звертатись до суду з позовом.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача та недопущення наступного звернення до суду з позовом щодо перерахунку пенсії у певному відсотковому розмірі відносно заробітної плати та без обмеження граничним розміром, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним і скасування рішення Волноваського ОУ ПФУ від 24 березня 2020 року № 1930 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури» та зобов`язання Волноваського ОУ ПФУ з 01 січня 2020 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 в розмірі 80% від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Донецької області від 12 березня 2020 року № 18-85-428, без обмеження граничного розміру пенсії та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання Волноваського ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки від 12 березня 2020 року № 18-85-428 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що покладання на відповідача обов`язку «здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії» передбачає обов`язок пенсійного органу виплатити різницю між сумою нарахованої та фактично виплаченої пенсії.

Вимоги про виплату «разово та однією сумою» за своєю сутністю є порядком виконання рішення суду, який відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України вказується у резолютивній частині рішення лише у разі необхідності.

В даному випадку суд не встановив обставин, які б зумовлювали необхідність встановлення порядку виконання рішення Волноваським ОУ ПФУ, а позивач таку необхідність не обґрунтував.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн (квитанція № 0.0..1 від 25 травня 2020 року).

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив вимоги позивача як в частині скасування рішення суб`єкта владних повноважень, так і в частині зобов`язання його чинити певні дії, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського ОУ ПФУ підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

VІ. Щодо встановлення судового контролю.

В судовому засіданні позивач просив встановити контроль за виконанням рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вказані нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості вірогідності невиконання відповідачем даного судового рішення, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Як наслідок, у задоволенні заяви позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Фіалковського (Пархоменка), буд. 19, кв. 24 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42169496, місцезнаходження: 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24 березня 2020 року № 1930 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури».

3. Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з 01 січня 2020 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Донецької області від 12 березня 2020 року № 18-85-428, без обмеження граничного розміру пенсії та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко