Справа № 400/1832/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1832/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю АЛЕКСКРЕДИТ про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61822236 від 14.04.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника виконавчого провадження № 61822236 від 14.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушила ст.24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження", оскільки прийняла до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу та не врахувала, що місцем реєстрації та проживання позивача є м.Миколаїв. Враховуючи протиправність постанови про відкриття провадження, підлягає скасуванню також постанова про арешт коштів позивача. Крім того, накладення арешту на рахунок призначений для виплати заробітної плати призводить до порушення конституційного права позивача.

Відповідач відзиву до суду не надав, про дату судового засідання був повідомлений належним чином.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що виконавчим документом, а саме виконавчим написом нотаріуса встановлено місце проживання боржника - позивача по даній справі ОСОБА_1 у м. Києві. Стаття 24 Закону України Про виконавче провадження є диспозитивною, згідно з якою у стягувача є право вибору пред`явлення виконавчого документу або ж за місцем реєстрації, або ж за місцем проживання боржника. Чинною редакцією Закону України Про виконавче провадження не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Місце проживання, місце перебування чи місцезнаходження особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, адже в Законі застосовуються всі три поняття. За таких умов за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування позивача (боржника) в межах виконавчого округу м. Києва правомірно прийняв до виконання виконавчий документ, дотримавши тим самим правила територіальної діяльності приватних виконавців. Щодо постанови про накладення арешту на кошти боржника, то в ній визначено банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням законодавчо визначених обмежень щодо заборони звернення стягнення (відповідно до ст. 73 Закону України Про виконавче провадження). При цьому перелік не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який здійснюється нарахування соціальної допомоги, пенсії чи заробітної плати. Якщо рахунок має спеціальний режим використання, то обов`язок саме банку повернути постанову виконавця. Крім того, як позивач, так і суд не направили відповідачу копії позовної заяви, що позбавило відповідача реалізувати своє право щодо подання відзиву на дану заяву.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований адрес проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями його паспорта НОМЕР_1 , виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 09.04.2004, а також відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 05.03.2020 №19.03.03-26/к/933/20 (а.с. 8,12).

Відповідно до довідки від 30.04.2020 №52, виданої ТОВ МОНГО (місце знаходження 54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 29-в, оф. 402) ОСОБА_1 дійсно працює директором ТОВ МОНГО з 20.06.2018 (наказ про прийняття від 19.06.2018 №10/2018-к) (а.с. 15).

ОСОБА_2 - є приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва, що підтверджується відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців (а.с. 102-103).

04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. видано виконавчий напис №6524 про звернення стягнення з гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження невідомо, рнокпп НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за кредитним договором 2677404 від 05.09.2019, укладеним з ТОВ АЛЕКСКРЕДИТ, ідентифікаційний код юридичної особи 41346335, місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська обл.., м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12а (а.с. 112).

14 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. розглянуто заяву стягувача ТОВ Алекскредит щодо примусового виконання виконавчого напису №6524 від 04.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Алекскредит заборгованості в розмірі 21500,00 грн та відкрито виконавче провадження ВП №61822236.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61822236 надіслано на зазначену у виконавчому написі адресу: АДРЕСА_3 , а також адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним супровідним листом (а.с. 10).

14 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. при примусовому виконанні виконавчого напису №6524 від 04.04.2020 прийнята постанова про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 24 650,00 грн (а.с. 14).

Постанову про накладення арешту ВП №61822236 надіслано на зазначену у виконавчому написі адресу: АДРЕСА_3 , а також адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним супровідним (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання. Такі обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. під час винесення спірної постанови, що зумовлює висновок про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства. Всупереч ч.5 ст.24 Закону України Про виконавче провадження відповідач при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та місце проживання позивача. З урахуванням вищевказаного ВП № 61822236 відкрито протиправно, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника заборгованості та постанова про арешт коштів боржника, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Судова не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За правилами ч.1, ч.2 ст.24 Закону України №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 4 ч.2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст.25 Закону України №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону №1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон України №1404-VIII, і Закон України №1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону України №1404-VIII).

Отже, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Слід зазначити, що Законом України №1404-VIII не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №804/6996/17 та від 30.04.2020 року у справі №580/3311/19.

Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку приватного виконавця перевіряти місце проживання/перебування боржника, яке вказано, зокрема, у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження.

Як зазначив апелянт в апеляційній скарзі, саме у виконавчому документі та у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначене місце фактичного проживання боржника - АДРЕСА_4 , що було підставою для вчинення виконавчих дій.

Доводи суду першої інстанції щодо недотримання вимог діючого законодавства при відкритті виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:

назва і дата видачі виконавчого документа;

прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;

дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;

номер телефону стягувача;

спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);

реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Однак, у даному випадку, виконавчий документ подано, зокрема, за місцем проживання (перебування боржника - фізичної особи) позивача, зазначене у виконавчому документі виконавчому написі нотаріуса №6524, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки законодавство не передбачає вчинення приватним виконавцем дій по перевірці правильності відомостей, внесених до виконавчого документа, у тому числі і щодо адреси боржника.

Судова колегія звертає увагу, що нормами чинного законодавства не передбачено право виконавця давати правову оцінку діям нотаріуса при вчиненні виконавчого напису.

Правомірність таких дій нотаріуса не була предметом судового розгляду у даній адміністративної справи.

Виконавчий напис № 6524 від 04.04.2020 виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. є чинним, не визнавався таким, що не підлягає виконанню, не був оскарженим та скасованим у судовому порядку.

Судова колегія звертає увагу, що у випадку незгоди позивача з висновками виконавчого напису, зокрема, в частині зазначення його місця проживання, належним способом захисту права ОСОБА_1 було б судове оскарження саме виконавчого напису від 04.04.2020 №6524.

Стосовно вимог про визнання протиправною та скасування постанови про арешт котів боржника ВП№61822236 від 14.04.2020 судова колегія зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилався на протиправність вищевказаної постанови у частині накладення арешту на зарплатний рахунок відкритий у АТ «Ощадбанк».

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 2 статті 48 та статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заборон стягнення на грошові кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. у постанові про накладення арешту на кошти боржника накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 24 650,00 грн (а.с. 14 на звороті).

Таким чином, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших нарахувань здійснюється нарахування заробітної плати.

Позивачем не надано будь-яких доказів підтвердження заборони звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_3 в АТ «Державний ощадний банк України», не доведено, що зазначений рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 59 Закону України № 1404-VIII позивач не обмежений у праві та можливості надати приватному виконавцю документальне підтвердження, що його рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, що є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає протиправних дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. під час винесення постанови про арешт коштів боржника від 14.04.2019 ВП № 61822236.

Судова колегія звертає увагу на необґрунтованість доводів апелянта щодо не направлення на її адресу судом першої інстанції копії позовної заяви, оскільки даний факт не підтверджений належними доказами.

Матеріали справи підтверджують, що на адресу відповідача надсилалися копія ухвали про відкриття провадження від 01.06.2020 та позовна заява з додатками (а.с. 55), які останньою були отримані 05.06.2020 (а.с. 56).

При цьому зі змісту ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 вбачається встановлення строку для подання відзиву до 09.06.2020, що свідчить про наявність у приватного виконавця Дорошкевич В.Л. достатньої кількості часу для реалізації зазначеного права.

Загально оцінивши вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.315, ст.317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 16 Закону України №1403-VIII приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Враховуючи, що відповідач уповноважений на здійснення публічно-владних управлінських функцій, то він є суб`єктом владних повноважень.

В частині вимог апелянта щодо стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, процесуальним законом не передбачено можливість стягнення витрат зі сплати судового збору, понесених суб`єктом владних повноважень у випадку відмови в задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328,272 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В.Вербицька

Судді Ю.М. Градовський

К.В. Кравченко