Справа № 644/4210/20
Суддя: Глібко О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/4210/20
Провадження № 2-а/644/85/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - Глібко О.В., за участю секретаря - Книшенко А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ЕАМ № 2629209 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позову зазначив, що 03 червня 2020 року інспектором старшим лейтенантом батальйону поліції Харківської області Фоміним М.Е. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення п. 8.7.3 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови він нібито проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 03.06.2020 року близько 18-20 годин він рухався по вул. Плечова (Пісочин) та близько будинку № 2 проїхав регульований пішохідний перехід на дозволений зелений сигнал світлофору, але через декілька сотень метрів, по незрозумілим для нього причинам він був зупинений працівниками поліції. Не дивлячись на його заперечення і запевнення, що ним не було порушено правил дорожнього руху, за відсутності будь-яких свідків та доказів цієї події, інспектор склав постанову, пояснюючи, що правила дорожнього руху порушив водій, що керував транспортним засобом, що був схожий на його транспортний засіб.

Позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було залучено свідків, інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували порушення ним ПДР України.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень проти позову не надав.

Копія ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримана уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву з наданням відповідних доказів, які підтверджують необґрунтованість вимог позивача не подавався.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Фокіна М.Е. у справі про адміністративне правопорушення від 03.06.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. ( а. с. 21)

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови. Однак, як видно з оскаржуваної постанови, інспектор обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, будь яких заперечень, письмових документів, пояснень від відповідача до суду не надійшло, відповідач не надав суду жодного, передбаченого ст. 251 КУпАП, доказу на підтвердження правомірності своїх дій та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, суду не надав, а тому, суд приходить до висновку про невиконання відповідачем обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому позов в частині визнання дій відповідача при винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними задоволенню не підлягає.

Зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративні правопорушення проходить згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а оскарження постанови здійснюється в порядку адміністративного судочинства, рішення суб`єкта владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 9, 77, 205, 242, 243, 250, 255, 286, 295 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ( місце знаходження: м. Харків. вул. Шевченка, б. 315-а, код 40108646) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Скасувати постановусерії ЕАМ № 2629209 від 03.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дії відповідача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2020 року.

Суддя О.В. Глібко