Справа № 160/7967/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року Справа № 160/7967/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
20.07.2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України. На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 13.08.2020р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою та своїм правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень, заяв або клопотань не подав.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.
Згідно платіжного доручення №1494 від 12.06.2019 позивачем сплачено плату за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним у сумі 2'000,00 грн.
18.06.2019 позивачем до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з відповідними додатками.
30.10.2019 у зв`язку з наявністю інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері підакцизних товарів, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №1053-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятись: згідно ст. 102 Податкового кодексу України. Перевірку розпочати з 13.11.2019 року, тривалість не більше 10 днів.
Перевірку здійснено в присутності представника суб`єкта господарювання.
На підставі Акту відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 14.01.2020 №000010/04-36-32-04/ НОМЕР_1 , за яким відповідно до абз.9 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу 250'000грн. 00коп. - за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 250'000грн. 00коп.
Не погодившись з вказаним рішенням про застосування фінансових санкцій, позивачем 16.03.2020 до Державної податкової служби направлено скаргу, в якій просив: визнати протиправними та скасувати наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.10.2019 року №1053-п; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 14.01.2020 року №000010/04-36-32-04/ НОМЕР_1 .
Рішенням Державної податкової служби про результати розгляду скарги від 28.05.2020 №17418/6/99-00-08-05-06-06 контролюючим органом Рішення про застосування фінансових санкцій від 14.01.2020 №000010/04-36-32-04/ НОМЕР_1 скасовано; в частині визнання протиправними та скасування наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.10.2019 року №1053-п скаргу не задоволено, підстави не вказані.

11.06.2020 на підставі Акту перевірки, встановлено порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, на підставі абз.9 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР та пп.54.3.3. п.54.3. ст.54 ПК України, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми «С» за №, за яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 250'000грн. 00коп.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відповідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, законами України.

Так, відповідно п.75.1 ст.75 податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснється за місцем провадження платником податків діяльності, розташування господарських об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.75.1.3 ПК України).

Згідно з п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п. 80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленного наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведені перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з вимогами пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 ПК України на підставі наказу від 30.10.2019 №1053-п та направлень від 13.11.2019 №1046 та №1047 проведена фактична перевірка АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

Суд звертає увагу, що підставою для винесення наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.10.2019 №1053-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » слугувала наявність інформації про порушення позивачем законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

А тому, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно вчинено дії щодо проведення перевірки позивача, наслідком чого стало прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11.06.2020 за № форми «С», винесеного ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яким до ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції у розмірі 250'000грн. 00коп., суд встановив.

Відповідно до абзацу 57 ст.1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля пальним -діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 №2628-111 внесено зміни до Закону №481/95-ВР, а саме: ч.20 ст.15 після слова «виробами» доповнено словами «або пальним», а після слова «ліцензій» - словами «на роздрібну торгівлю». Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 23.11.2018 №2628-111 вказана норма набирає чинності з липня 2019 року.

Отже, з 01.07.2019 року запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Згідно приписів ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального», ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №120 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно з п.п.27 п.4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Згідно пп.41.1.1.п. 41.1. ст.41 ПК України, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно ч.30 ст.15 Закону №481 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Положеннями ст.15 Закону №481 передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Законом №481 чітко не врегульовано відносини щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а ДФС України лише тільки 30.05.2019 направила лист за №17014/7/99-99-12-01-01-17 із розпорядженням про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 1 липня 2019 року та зазначила про необхідність однакового підходу до ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та оформлення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та/або зберігання пального на паперовому носії, керівникам головних управлінь ДФС у областях та м. Києві забезпечити виконання вимог цього листа при веденні реєстрів та оформлення ліцензій на право роздрібної торгівлі за вказаними ними формами.

Враховуючи вищевикладене, у контролюючого органу право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним виникло лише з 01.07.2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

Отже, до 01.07.2019, Закон №481 не передбачав ліцензування роздрібної торгівлі паливом. Фактично редакція цього Закону зі змінами та доповненнями від 23.11.2018 №2628 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» розширила його дію та погіршила становище позивача. При цьому Кабінет Міністрів України не визначив органи виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання, уповноважені видавати такі ліцензії.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.7 «Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню» Закону №222-VШ, в редакції з 01.07.2019, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля і пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Частиною першою ст.8 Закону №222-VIII із змінами, внесеними Законом №139-ІХV в разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх опублікування.

Відповідно до абзацу четвертого п.4 ч.1 ст.3 Закону № 222-VІІІ, Державна політика у сфері ліцензування ґрунтується на принципі пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави, що передбачає: у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Частиною другою ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.

Вказаний строк визначений законом як для держави, з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами.

Тобто, створені для добросовісних платників перешкоди в господарюванні і призвели до накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

Посадові особи контролюючого органу внаслідок порушення вимог п.п.21.1.2. п.21.1 ст.21 ПК України щодо сумлінного виконання покладених на контролюючі органи функцій, створили об`єктивні обставини, щодо порушення суб`єктом господарювання вимог Закону №481.

Невизначеність законодавства щодо органу, який мав здійснювати ліцензування та обмеження строків щодо подання документів на розгляд до органу ліцензування, отримання відповідних ліцензій не можуть встановлювати порушення з боку суб`єктів господарювання.

Підпункт 4.1.4. п.4.1. ст.4 ПК України встановлює, що презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пункт 56.21 ст.56 Податкового Кодексу України регламентує, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно - правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, під час прийняття рішень, суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний дотримуватись встановленої законом процедури, з урахуванням принципу пропорційності, зокрема з дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення контролюючого органу.

Матеріалами справи підтверджено, ФОП ОСОБА_1 , відповідно до платіжного доручення №1494 від 12.06.2019 сплачено плату за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним та 18.06.2019 подано заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з відповідними додатками, проте ліцензію видано лише 03.07.2019, що в свою чергу порушує права суб`єкта господарювання та ставить його в поле правової невизначеності економічного тягаря щодо відсутності можливості реалізовувати товар та нести відповідні збитки, відтак є наявне порушення балансу, яке привело до несприятливих наслідків.

Частиною другою ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши всі докази, які досліджені судом в їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11.06.2020 року за № форми «С», винесене ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яким до ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції у розмірі 250'000грн. 00коп.; в частині щодо визнання протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області () щодо винесення податкового повідомлення - рішення від 11.06.2020 року за № форми «С», яким до ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції у розмірі 250'000грн. 00коп. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як зазначено судом вище, відповідно до норм чинного законодавства України проводити перевірку суб`єктів господарювання є обов`язком контролюючого органу, а тому такі дії вчинено правомірно та в межах своїх повноважень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 4'602грн. 00коп., що підтверджується квитанцією про сплату№95651 від 10.07.2020 року.

Отже, оскільки основну вимогу позовної заяви позивача задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4'602грн. 00коп. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі 4'602грн. 00коп.

Керуючись ст.ст. 72-78, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11.06.2020 року за № форми «С», винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, яким до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції у розмірі 250'000грн. 00коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольска, 17-а, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4'602грн. 00коп. (чотири тисячі шістсот дві грн. 00коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова