Справа № 128/2543/20
Суддя: Васильєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2543/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Коваля Ігоря Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказує, що 11.09.2020 інспектор патрульної поліції виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3118476, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до винесеної постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки MEGA, д.н.з. НОМЕР_2 в м. Кременчук по вул. Ярмакова, 5, перевозив вантаж щебінь, вага якого з масою авто склала 55323 кг без відповідного погодження з органами національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які підтверджують порушення ПДР України, а притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, оскільки інспектор здійснив зупинку автомобіля без підстав, передбачених ст. 35 Закону «Про поліцію», та в порушення вимог ст. 16 Закону «Про дорожній рух», ст. ст. 32, 35 Закону «Про поліцію», так як одразу ж не повідомив його про конкретну причину зупинення, також інспектор не представився, не повідомив своє прізвище, ім`я та звання, не повідомив чи ведеться фото-відео фіксація, а одразу наказав надати товарно-транспортну накладну на вантаж. Поліцейському було надано ТТН № 110920 від 11.09.2020, в якій вказано найменування вантажу та масу брутто 39 960 кг, яка є допустимою та не порушує п.п. 22.5 ПДР, оскільки це вага вантажу з тарою або упаковкою, тобто загальна маса автомобіля з напівпричепом та вантажем не перевищила дозволеної, однак в свою чергу інспектор ще раз додав уже враховану до вантажу вагу авто і отримав 55 323 кг. Також зазначає, що інспектор не мав права вимагати у нього посвідчення водія, оскільки правил дорожнього руху ним не порушено.

Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3118476 від 11.09.2020, а провадження у справі закрити (а.с. 1 - 2).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.09.2020 при відкритті провадження залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (36008, м. Полтава, вул. Європейська, 164) (а.с.11).

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надіслав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив визнати належним відповідачем по справі Департамент патрульної поліції НП України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, оскільки службовими особами УПП в Полтавській області оскаржувана постанова не ухвалювалась. Згідно поданого відзиву в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у відсутність представника відповідача. Також вказав, що дійсно інспектором поліції Ковалем І.В. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що водій перевозив вантаж щебінь, маса якого з масою авто склала 55 323 кг, так як відповідно до ТТН від 11.09.2020 маса щебню 39 960 кг, маса транспортного засобу 7 753 кг, маса напівпричепу 7 610 кг. Зазначив, що працівники поліції мають право складати адміністративні матеріали щодо наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також дотримання особливих умов руху. Вважає, що пояснення позивача про те, що загальна маса автомобіля з напівпричепом та вантажем не перевищувала дозволеної, не заслуговують на увагу та спростовуються відомостями, зазначеними в ТТН від 11.09.2020, свідоцтвах про реєстрацію ТЗ та відеозаписом, зафіксованим на нагрудну відеокамеру працівника поліції. Вказує, що вантаж це всі предмети з моменту прийняття для перевезення до здачі одержувачу вантажу; тара основний елемент упаковки, що являє собою виріб для розміщення продукції, тому вважає, що транспортний засіб не може розцінюватись як тара, оскільки він не є елементом упаковки, не залишається в місці вивантаження. Зазначає, що в ТТН від 11.09.2020, яку позивач долучив до позову, маса тари 15 500 не відповідає масі транспортного засобу, а саме маса транспортного засобу MAN, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 7 753 кг, а маса напівпричепу MEGA, д.н.з. НОМЕР_2 складає 7 610 кг, що в загальному становить 15 363 кг. Зазначає, що оскільки фактична маса вантажу встановлена за наявними у позивача документами, інспектор патрульної поліції діяв в межах та на підставі чинного законодавства (а.с. 15 - 21).

Окрім того, представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надіслав суду заяву, згідно якої посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, просив залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду з тих підстав, що позивачем не долучено документа, що підтверджує сплату судового збору (а.с. 25 - 26).

Відповідач інспектор 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Коваль І.В. також надіслав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглядати у його відсутність. Згідно поданого відзиву вказав, що дійсно ним була винесена оскаржувана постанова за порушення позивачем п. 22.5 ПДР України. Зазначив, що Законом України від 11.09.2019 №54-ІХ доповнено ст. 321-1 КУпАП частиною 2, з приміткою, відповідно до якої підрозділи Національної поліції позбавлені можливості притягати водіїв за порушення,пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, водночас за порушення Правил проїзду щодо наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також дотримання особливих умов руху працівник поліції мають право складати протоколи. Вказує також, що транспортний засіб не може розцінюватись як тара, оскільки він не є елементом упаковки, не залишається в місці вивантаження, та в ТТН від 11.09.2020 маса тари не відповідає масі транспортного засобу. Зазначає також, що поліцейський має право зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху та під час патрулювання ним було виявлено вантажний транспортний засіб з напівпричепом під керуванням позивача, який перевозив вантаж «щебінь» насипом (подільний вантаж). Відповідач вказує, що ним було дотримано процедури розгляду справи, зокрема позивачу було повідомлено його спеціальне звання, посаду, прізвище та ім`я, роз`яснено його права, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строки сплати адміністративного штрафу, надано позивачеві копію постанови (а.с. 27 - 33).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.10.2020 замінено відповідача у справі, а саме Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України належним відповідачем, а саме Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (адреса підрозділу: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3) (а.с. 48).

Позивач до судового засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Відповідачі, їх представники до судового засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі відповідно до вимог ст. 268 КАС України, що згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

11.09.2020 інспектор 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваль І.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3118476, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення водієм Правил дорожнього руху України, а саме за те, що 11.09.2020 о 12:02 год в м. Кременчук по вул. Залізнична, 4, водій, керуючи транспортним засобом з напівпричепом MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж щебінь, вага якого з масою авто склала 55 323 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами (а.с. 5).

Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки MAN TGX 18.440, тип спеціалізований сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повна маса транспортного засобу 18 000 кг, маса без навантаження 7 753 кг (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки MEGA MNW, тип напівпричеп самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу 35 500 кг, маса без навантаження 7 610 кг (а.с. 7).

Згідно копії товарно-транспортної накладної №110920 від 11.09.2020, та сторонами не заперечується, що маса брутто вантажу складає 39 960 кг, тара 15 500 кг, нетто 24 460 кг (а.с. 8).

Також судом було досліджено наданий відповідачем ОСОБА_2 відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачаються обставини складання постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 (а.с. 38).

Щодо заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає, що позиція Великої Палати Верховного суду, викладена в постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 в даному випадку не може бути застосована, враховуючи, що вказана позиція Великої Палати Верховного суду стосується саме сплати судового збору за подання апеляційних скарг на рішення місцевих судів у справах щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

На думку суду, при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови про адміністративне правовопрушення застосуванню підлягає ст. 288 КУпАП, відповідно до якої особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Враховуючи викладене, заява відповідача про залишення позову без розгляду, задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція),у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, крім інших, статтею 132-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд в Постанові від 06.02.2019 по справі № 489/2363/16-а.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за частиною першою статті 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Правила дорожнього руху (далі ПДР), відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1 Правил дорожнього руху).

Згідно з пунктом 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Так відповідно до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правил проїзду), визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 3 згаданих Правил проїзду, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Так судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 вантаж щебінь, вага якого з масою авто склала 55 323 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП (а.с.5).

Тобто, в вину позивачу ставиться вчинення правопорушення, пов`язаного з перевищенням вагових параметрів транспортного засобу. Однак, відповідно до Примітки до ст. 132-1 КУпАП, в редакції станом на день винесення оскаржуваної постанови, дія частини першої цієї статті не поширювалась на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі Правила перевезень вантажів), визначено, що вантаж це всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу. Тара - основний елемент упаковки, що являє собою виріб для розміщення продукції.

Відповідно до Податкового кодексу України, вагою нетто вважається вага товару (продукції) без урахування ваги будь-якої тари чи упаковки.

Брутто маса товару з упаковкою. Вага брутто для перевезення автомобільним або залізничним транспортом - вага товару плюс упаковка (вага тари) плюс вага транспортного засобу або вагона.

Згідно п. 6.6. Правил перевезень вантажів, масу насипних і навалочних вантажів, а також харчових наливних вантажів, які перевозять в автомобілях-цистернах, визначають, головним чином, автомобільними вагами.

Так, судом встановлено та сторонами згідно їх заяв по суті не заперечується, що позивач перевозив вантаж «щебінь» насипом, без упаковки. Та згідно наданої позивачем копії товарно-транспортної накладної № 110920 від 11.09.2020, вказано масу нетто вантажу 24 460 кг (а.с. 8).

В даному випадку інспектором поліції було проведено лище документальний ваговий контроль, ваговий контроль у пункті габаритно-вагового контролю не проводився.

Тому враховуючи, що сторонами не заперечується вага вантажу в розмірі 24 460 кг та відсутність окремої упаковки, в якій такий вантаж перевозився, суд вважає доведеним, що зазначена в ТТН маса «брутто» це маса щебеню та транспортних засобів, в яких він перевозився.

Разом загальна фактична маса транспортних засобів відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу складає 7 753 кг + 7 610 кг = 15 363 кг (а.с. 6, 7). З аналізу товарно-транспортної накладної, вбачається, що зазначена у ній вага тари 15 500 кг і є вагою транспортних засобів, заокругленою до більшого значення, виходячи із цього і вказано масу брутто вантажу, яка дорівнює сумі маси нетто вантажу та вазі транспортних засобів, що разом складає 39 960 кг. та відповідає встановленим нормам.

При розгляді справи судом не встановлено наявності будь-якої іншої упаковки (тари) під час перевезення позивачем щебеню, окрім транспортного засобу, що підтверджується також наданим суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, зокрема на відео інспектор наголошує, що водій перевозить вантаж «щебінь», який не потребує упаковки та перевозиться насипом (а.с. 38).

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України), тобто саме відповідач в разі заперечення позивачем обставин притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний доводити правомірність своїх дій. На чому наголошено в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі № 524/9716/16-а.

У даному випадку відсутні достатні докази вчинення позивачем правопорушення, визначеного статтею ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Суд звертає увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17.

Інших доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Належним відповідачем за даним позовом є Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції,від імені якого відповідним інспектором було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі № 724/716/16-а.

Тому суд вважає, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем, з огляду на відсутність доказів, які можуть бути взяті судом до уваги на спростування викладених у позовній заяві обставин, не доведено.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Враховуючи відсутність достатніх доказів, які можуть бути прийняті судом до уваги та на підставі яких винесено оскаржувану постанову, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника, яким не визнаються обставини, викладені в оскаржуваній постанові, слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАМ № 3118476 від 11.09.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень, слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 241 244, 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3118476 від 11.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень КАС України, до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

1)позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

2)відповідач інспектор 1 роти 1 батальйону БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Коваль Ігор Васильович, місцезнаходження: проїзд 40 років ДАІ, 3, м. Кременчук, Полтавської області, поштовий індекс: 39600.

3)відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції,місцезнаходження: проїзд 40 років ДАІ, 3, м. Кременчук, Полтавської області, поштовий індекс: 39600).

Суддя: