Справа № 805/550/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 805/550/16-а

адміністративне провадження № К/9901/18154/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №805/550/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Льговської Ю.М., суддів: Олішевської В.В., Христофорова А.Б.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.)

У С Т А Н О В И В :

І. Суть спору

1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а за виключними обставинами.

2. В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на наявність виключних обставин, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме на визнання Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 неконституційним підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), яка передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а, залишеною без змін за результатами апеляційного перегляду, відмовлено у позові ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку в розмірі десяти місячних заробітних плат у сумі 241164,00 грн.

3.1. В основу судового рішення покладений висновок про те, що станом на день подання ОСОБА_1 заяви про відставку (30 вересня 2014 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена підпунктом 1 пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ (а саме з 01 квітня 2014 року), а інші законодавчі акти такої виплати не передбачали.

3.2. Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII визнано неконституційними.

3.3. З огляду на ці обставини заявник вважає, що стаття 136 Закону № 2453-VI підлягає застосуванню, а тому судове рішення слід скасувати за результатами перегляду, а позов задовольнити.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

4. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а відмовлено.

4.1. Відмовляючи в задоволенні заяви, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що станом на день подання ОСОБА_1 заяви про відставку (30 вересня 2014 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена.

4.2. Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення. А тому положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону № 2453-VI, втратило чинність з 15 квітня 2020 року.

IV. Касаційне оскарження

5. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а.

5.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що відповідно до частини 1 статті 136 Закону № 2453-VI судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Скаржник наголошує на тому, що позбавлення права на отримання вихідної допомоги при виході у відставку, набутого ним на час дії вказаної норми права, є звуженням змісту та обсягу прав позивача.

6. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

7. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

9. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

10. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

11. Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

VI. Позиція Верховного Суду

12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

14. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

15. Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

16. За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

17. З матеріалів справи вбачається, що підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами ОСОБА_1 вказав визнання Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII, яке було застосовано судом при вирішенні справи, неконституційним.

18. Як встановлено судами попередніх інстанцій, у спірному випадку постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року, яку просить переглянути заявник у зв`язку з виключними обставинами, на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , відповідно, це судове рішення не підлягало виконанню.

19. Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

20. Конституційним Судом України в рішенні від 15 квітня 2020 року № 2-р(11) 2020 вказано про втрату чинності положеннями Закону з дня ухвалення цього Рішення.

21. Тобто, саме з 15 квітня 2020 року втратили чинність положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ, яким виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

22. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

23. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

24. Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

25. За наведених обставин Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали свою дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

26. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, постанові від 25 липня 2019 року у справі №804/3790/17.

27. Зазначені обставини не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, що станом на день подання ОСОБА_1 заяви про відставку (30 вересня 2014 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону № 2453-VI, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена.

28. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а за виключними обставинами.

29. Ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 не є підставою для скасування постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року за виключними обставинами.

30. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

31. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

32. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

33. Таким чином, оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, підстави для їх скасування відсутні, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення - без змін.

VIІ. Судові витрати

34. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська