Справа № 604/1094/20
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1094/20
Провадження № 2-а/604/53/20
У х в а л а

13 листопада 2020 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області, Сидорак Г.Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 - адвокат Щербатюк О.Д. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Волочиського відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 651440 винесену 20 вересня 2020 року про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 27.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області, Волочиського відділення поліції Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору.

12 листопада 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Щербатюка О. про відстрочення сплати судового збору, яке мотивовано тим, що розмір судового збору за звернення до суду із вищевказаним позовом перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, оскільки позивач упродовж 2019 року доходів не одержував, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у яких зазначається, що за період з 1 кварталу 2019 по 4 квартал 2019 року відомості про доходи відсутні.

Розглянувши вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

У статті 8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статтей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України «Про судовий збір» кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Так, згідно з приписами вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, суд вважає, що позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, суд зауважує, що згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04.07.2018 у справі № 686/114/16, положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Kniat v. Poland», заява № 71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland», заява № 73547/01).

Надані представником позивача відомості, не можуть бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи саме за весь попередній календарний рік, оскільки такі вищезазначені копії документів не є достатнім доказом підтвердження такого майнового стану, за якого неможливо сплатити судовий збір, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу.

Оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для відсточення сплати судового збору, наведені в заяві не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, розглянувши вказане вище клопотання, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі №543/775/17 зазначила, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір на наступні реквізити: отримувач коштів: УК у Пiдволоч. р-ні/Пiдвол. р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37863778, Казначейство України (ЕАП, код 899998 рахунок отримувача: UA0019408, код класифікації доходів бюджету: 22030101- за подачу позову.

Керуючись ст.ст. 95, 136, 175, 176, 177, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О.Д. про відстрочення сплати судового збору, - відмовити, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.Б. Сидорак