Справа № 440/4083/20
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4083/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області" про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
31 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України про:
- визнання протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України у наданні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ;
- зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення і нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" встановленого зразка.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у визнанні його ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", оскільки останній є особою з інвалідністю ІІ групи та має відповідний стаж служби в органах внутрішніх справ більше 20 років.
Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.08.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 04.08.2020.
У зв`язку з цим, ухвалою суду від 18.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4083/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області".
26.08.2020 від ДП "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує, що необхідними і достатніми умовами для визнання особи ветераном органів внутрішніх справ є наступне: 1) особа є особою з інвалідністю І та ІІ групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження служби в органах внутрішніх справ; 2) особа має вислугу служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше. Тривалість служби в календарному обчисленні ОСОБА_1 становить 19 років 01 місяць 05 днів в пільговому обчисленні 00 років 03 місяці 10 днів (без урахування періоду його навчання в Полтавському державному педагогічному інституті з 01.09.1991 по 27.06.1996 та періодів вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 10.11.2015, з 11.11.2015 по 23.07.2018 та з 23.07.2018 по 14.05.2019, визнаних судами в періоди отримання позивачем пенсії, які не є достатньою підставою для зарахування зазначеного періоду до періоду служби). Відтак, підстави для надання позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ, видачі посвідчення і нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ" відсутні, а тому позовні вимоги останнього є необґрунтованими та не підлягають задоволенню (а.с. 73-76).
18.09.2020 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив МВС України на позов, у якому останнє проти задоволення позовних вимог заперечує. Стверджує, що навчання у цивільних вищих навчальних закладах (незалежно від форми навчання) є періодом часу, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії, але не є видом служби. Таким чином, зарахування часу навчання позивача з 01.09.1991 по 27.06.1996 в Полтавському державному педагогічному інституті з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби у вислугу років для призначення пенсії не можна вважати службою в органах внутрішніх справ в розумінні пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Враховуючи викладене, стаж служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ становить менше 20 років (19 років 01 місяць 08 днів), отже позивач не має права на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ. Щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періодів вимушеного прогулу відповідач зазначає, що до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ. Згідно Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" усі працівники міліції (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ) 06.11.2015 були звільнені з органів внутрішніх справ, визначених цим Законом. Згідно наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 "Про організаційно-штатні питання" всі штатні територіальні органи МВС, в тому числі і УМВС України в Івано-Франківській області, з 07.11.2015 ліквідовано. У зв`язку з цим, служба в органах внутрішніх справ може бути зарахована до вислуги років лише до 07.11.2015, оскільки згідно Закону України "Про міліцію" та Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" служба в органах внутрішніх справ осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ мала місце лише до 07.11.2015. Зарахування до вислуги років служби в органах внутрішніх справ з 07.11.2015 за жодних обставин законодавством не передбачено. Разом з тим, на виконання рішень судів, які долучені позивачем до позовної заяви, останнього було поновлено на службі в органах внутрішніх справ. При цьому, через ліквідацію територіальних органів МВС усі посади в УМВС з 07.11.2015 були скорочені і ОСОБА_1 фактично було поновлено на уже скороченій посаді. Тобто, позивача було поновлено на посаді в органі, який з 07.11.2015 уже не забезпечував виконання завдань та функцій міліції згідно Закону України "Про міліцію". Поновлений на виконання судових рішень на службі в УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 не проходив та не міг проходити службу як особа начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та виконувати службові обов`язки за посадою, оскільки з 07.11.2015 Закон України "Про міліцію" втратив чинність та цього ж дня набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію". Враховуючи викладене, відповідач вважає, що оскільки позивач міг бути звільнений зі служби в органах внутрішніх справ лише до 07.11.2015, на день звільнення (06.11.2015) останній має вислугу років в календарному обчисленні 19 років 01 місяць 08 днів, чого недостатньо для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ (а.с. 101-104).
За змістом відповідей на відзиви, що надійшли до суду 01.09.2020 та 24.09.2020, позивач наполягає на наявності у нього права на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки поновлення його на посаді означає, що у період вимушеного прогулу він, як особа, яка була незаконно звільнена, проходив службу в органах внутрішніх справ, відтак відповідний період має враховуватися до вислуги років, адже це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника. Факт неодноразового поновлення позивача на посаді означає, що у період вимушеного прогулу він проходив службу в органах внутрішніх справ, а безпосередньо саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника, а відтак відповідний період вимушеного прогулу має зараховуватися до вислуги років, адже це є обов`язком роботодавця (а.с. 92-96, 142-146).
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Залученою до матеріалів справи копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено, що позивач у період з 01.09.1991 по 01.07.1996 навчався у Полтавському державному педагогічному інституті, а з 01.10.1996 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (а.с. 57-59).
Починаючи з 09.06.2016 та у подальшому безтерміново ОСОБА_1 встановлено статус особи з інвалідністю ІІ групи, захворювання якої пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 8, 67, 122).
Наказом УМВС України в Полтавській області від 01.07.2014 №282 о/с ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ з огляду на накладення дисциплінарного стягнення.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі №816/2849/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Полтавській області від 01.07.2014 №282 о/с; поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 02.07.2014 (а.с. 13-17, 18-20).
На виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі №816/2849/14, УМВС України в Полтавській області 15.01.2016 видано наказ №662 о/с, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 01.07.2014 №282 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 та поновлено його на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 02.07.2014. Крім того, цим наказом визнано підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області таким, якого звільнено за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 02.06.2015.
Вказаний пункт наказу скасовано наказом УМВС України в Полтавській області від 29.01.2016 №665 о/с та викладено в новій редакції, якою, відповідно до статті 240-1 КЗпП та постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, визначено виплатити грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 02.07.2014 по 06.11.2015 та визнано підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області таким, якого звільнено за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 у справі №816/87/16, зміненою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Полтавській області від 15.01.2016 №662 о/с в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, за пунктом 64 "г" (через скороченням штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 02.06.2015; визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Полтавській області від 29.01.2016 №665 о/с в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, за пунктом 64 "г" (через скороченням штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015; поновлено позивача на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 09.11.2015 (а.с. 21-26, 27-31).
На виконання судових рішень у справі №816/87/16 УМВС України в Полтавській області 24.01.2017 видано наказ №686 о/с, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 15.01.2016 №662 о/с в редакції наказу УМВС України в Полтавській області від 29.01.2016 №665 о/с про звільнення за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з органів внутрішніх справі (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1 та поновлено його на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 09.11.2015.
Разом з цим, наказом УМВС України в Полтавській області від 25.01.2017 №687 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справі у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 10.11.2015.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 у справі №816/310/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 25.01.2017 №687 о/с в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, за пунктом "г" (через скорочення штатів) з 10.11.2015; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 11.11.2015 (а.с. 32-37, 38-41).
Наказом УМВС України в Полтавській області від 11.08.2017 №697 о/с відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 року у справі №816/310/17 поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, з 11.11.15 з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.04.2016 по 11.05.2017; скасовано пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 25.01.2017 №687 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції.
Наказом УМВС України в Полтавській області від 23.07.18 №704 о/с ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників) з 23.07.2018.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі №1640/2815/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Полтавській області від 23.07.2018 №704 о/с в частині звільнення заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників); поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції з 23.07.2018; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію, у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області та видати відповідний наказ з цього приводу (а.с. 42-46, 47-50).
Наказом УМВС України в Полтавській області від 30.11.2018 №708 о/с ОСОБА_1 поновлений на роботі в органах внутрішніх справ.
Наказом УМВС України в Полтавській області від 14.05.2019 №711 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції, звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у запас через хворобу) з 14.05.2019 (а.с. 56). Цим наказом визначено, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 14.05.2019 складає 25 років 00 місяців 08 днів, а у пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 18 днів; безперервний стаж служби в ОВС становить 22 роки 07 місяців 10 днів (а.с. 56).
04.06.2019 ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області складено розрахунок вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 , у якому визначено, що календарна вислуга позивача станом 14.05.2019 склала 25 років 00 місяців 08 днів, а у пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 18 днів (а.с. 11-12).
Між тим, ОСОБА_1 звернувся до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України через ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" із заявою від 28.05.2019, у якій просив виготовити йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та видати нагрудний знак (а.с. 120).
Листом від 05.06.2019 вих.№33/37-729 ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" надіслала документи позивача для оформлення посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України (а.с. 119).
Листом від 08.07.2019 вих.№22/6-3644 Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ". Свою позицію Департамент мотивував посиланням на відсутність підстав для зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періоду навчання у Полтавському державному педагогічному інституті з 01.09.1991 по 27.06.1996 та періодів вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 10.11.2015, з 11.11.2015 по 22.07.2018, з 23.07.2018 по 14.05.2019 і, як наслідок, недостатність наявної вислуги років для видачі посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" (а.с. 117-118).
Не погодившись з такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МВС України, у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність МВС України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періодів навчання та вимушеного прогулу; - зобов`язати МВС України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період навчання у Полтавському державному педагогічному інституті з 01.09.1991 по 27.06.1996 та періоди вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 10.11.2015, з 11.11.2015 по 22.07.2018, з 23.07.2018 по 14.05.2019.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі №440/2909/19, яке набрало законної сили 01.11.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 до МВС України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність МВС України щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періодів вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 10.11.2015, з 11.11.2015 по 22.07.2018, з 23.07.2018 по 14.05.2019. Зобов`язано МВС України (; вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) від 28.05.2019 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, щодо зарахування до вислуги років періодів вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 10.11.2015, з 11.11.2015 по 22.07.2018, з 23.07.2018 по 14.05.2019. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 51-55).
Враховуючи висновки вказаного судового рішення, 07.07.2020 заяву ОСОБА_1 від 28.05.2019 з доданими документами листом від 07.07.2020 вих.№33/37-1130 ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" надіслано для оформлення ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" до Департаменту персоналу МВС України (а.с. 124).
Листом від 15.07.2020 вих.№23010/22-2020 Департамент персоналу МВС України повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ". Свою позицію Департамент мотивував тим, що періоди вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 14.05.2019 не є періодом служби, який враховується при визначенні права на отримання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ", оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", яка прийнята на виконання статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не передбачено зарахування періоду вимушеного прогулу навіть до вислуги років при призначенні пенсії відповідно до цього Закону. Тому, в поданні про призначення пенсії ОСОБА_1 №4/183-2661 від 17.08.2016 вислуга років для призначення пенсії визначена на дату звільнення 06.11.2015 та складає 21 рік 06 місяців 02 дні (з урахуванням навчання у цивільному вузі), з яких період служби в органах внутрішніх справ становить 19 років 01 місяць 08 днів. Ураховуючи особливий статус осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, сам факт того, що до вислуги років зобов`язано зарахувати період вимушеного прогулу, не є достатньою підставою для зарахування зазначеного періоду до періоду служби (як календарної, так і пільгової), яка дає право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ. Станом на дату звільнення (06.11.2015) період служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 у календарному обчисленні становить 19 років 01 місяць 08 днів, що недостатньо для надання йому статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (а.с. 123).
Не погодившись з фактичною відмовою у прийнятті рішення про надання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаній відмові та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (надалі - Закон №203/98-ВР) встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Згідно зі статтею 4-1 Закону №203/98-ВР сфера дії цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідно до цього Закону і які постійно проживають на території України.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону № 203/98-ВР передбачено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:
1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД; 5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
2) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;
3) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;
4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;
5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Суд наголошує, що вказаним Законом передбачено п`ять різних випадків, за умовами яких особи, мають право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.
Так, пунктом 3 частини першої статті 5 Закону №203/98-ВР, передбачено, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України при дотримані сукупності таких вимог:
- є особами з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України;
- мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.
Суд звертає увагу відповідача, що вказаний пункт Закону не містить імперативної норми щодо того, що вислуга років має бути саме календарною.
Відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області від 14.05.2019 №711 о/с вислуга років ОСОБА_1 станом на 14.05.2019 складає 25 років 00 місяців 08 днів, а у пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 18 днів; безперервний стаж служби в ОВС становить 22 роки 07 місяців 10 днів (а.с. 56).
Починаючи з 09.06.2016 та у подальшому безтерміново ОСОБА_1 встановлено статус особи з інвалідністю ІІ групи, захворювання якої пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 8, 67, 122).
Отже, ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.
Поряд з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що за приписами статті 10 Закону №203/98-ВР ветеранам органів внутрішніх справ вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601 затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", зразок та опис посвідчення "Ветеран військової служби", зразок та опис нагрудного знака "Ветеран військової служби".
А постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 №742 затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", зразок та опис нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", поширивши дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", та визначивши МВС замовником виготовлення бланків посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран органів внутрішніх справ".
Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".
Пунктом 4 цього Порядку визначено, що посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.
Як зазначено в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі №440/2909/19, яке набрало законної сили 01.11.2019, "згідно з пунктом "б" частини першої статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, ... на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
А частиною другою цієї статті визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
За змістом пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.
Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
За своєю суттю вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю.
Отже, факт неодноразового поновлення позивача на посаді означає, що у період вимушеного прогулу позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а безпосередньо саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника, а відтак відповідний період вимушеного прогулу має зараховуватися до вислуги років.
З цих підстав суд визнає необґрунтованими посилання відповідача на ліквідацію міліції з 07.11.2015 та поновлення позивача на виконання судових рішень на фактично неіснуючій посаді.
Таким чином, період служби позивача в органах внутрішніх справ з 01.10.1996 по 14.05.2019 слід вважати безперервним.".
Отже, враховуючи висновки суду, висловлені в рішенні від 01.10.2019 у справі №440/2909/19, що набрало законної сили, суд при розгляді цієї справи №440/4083/20 доходить висновку про безпідставність доводів відповідача з приводу того, що періоди вимушеного прогулу з 09.11.2015 по 14.05.2019 не є періодом служби ОСОБА_1 , який враховується при визначенні права на отримання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ".
Відповідно до вимог підпункту 11 пункту 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, та з метою належної організації роботи Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС, підвищення ефективності діяльності з кадрового забезпечення структурних підрозділів апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС наказом МВС від 14.12.2015 №1570 затверджено "Положення про Департамент кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України".
Основними завданнями Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України є: забезпечення організаційно-методичного керівництва, контролю та координації роботи з персоналом, здійснення своєчасного добору персоналу для підрозділів апарату МВС, керівного складу територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, головного органу військового управління Національної гвардії України, та за дорученням Міністра центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Міністром; документальне оформлення вступу, проходження, припинення державної служби та трудових відносин з працівниками апарату МВС, керівниками закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС; прогнозування розвитку персоналу, у тому числі формування резерву керівників, заохочення персоналу до службової кар`єри, підвищення рівня їх професійної компетентності, оцінювання та атестування; організація професійного навчання, підвищення кваліфікації, перепідготовки та післядипломної освіти персоналу для МВС, Національної гвардії; здійснення у МВС організаційно-штатних заходів з оптимального розподілу та ефективного використання наявної штатної чисельності персоналу, для виконання покладених на МВС завдань та функцій, удосконалення структури і штатів підрозділів МВС з урахуванням міжнародного досвіду; організація освітньої та наукової діяльності вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, науково-дослідних установ, що належать до сфери управління МВС; здійснення аналітичної та організаційної роботи з питань управління персоналом апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що відносяться до сфери управління МВС, головного органу військового управління Національної гвардії України, та за дорученням Міністра центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр; загальне методичне керівництво роботою з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг колишніми працівниками міліції, службовцями апарату МВС, територіальних закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, звільненим зі служби, роботи, та членами їх сімей.
Згідно з підпунктами 41, 44 пункту 4 зазначеного Положення Департамент відповідно до покладених на нього завдань: видає через кадрові підрозділи територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" колишнім працівникам міліції, у тому числі, пенсіонерам, особам, звільненим зі служби, роботи на пенсію; веде облік осіб, із числа колишніх працівників міліції, службовців апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, звільнених зі служби, роботи, та членів їх сімей, а також ветеранів органів внутрішніх справ, яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Враховуючи викладене, а також зважаючи на відповідність ОСОБА_1 критеріям, необхідним для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 задовольнити позовні вимоги останнього шляхом визнання протиправною відмови МВС України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", викладену в листі від 15.07.2020 №23010/22-2020, а також зобов`язання МВС України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення і нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" встановленого зразка.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору за подання цього позову, як особи з інвалідністю ІІ групи.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032684), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області" (вул. Петлюри, 64, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 08733966) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", викладену в листі від 15 липня 2020 року №23010/22-2020.
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення і нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" встановленого зразка.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава