Справа № 160/7633/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 160/7633/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Державної казначейської служби України, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення пені, -
Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної казначейської служби України, Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.12.2018 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 0440/6875/18, яким визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у розмірі - 10 283,00грн. за звітний період січень 2015 року, та зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, Державну фіскальну службу України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у розмірі 10 283,00,00грн. за звітний період січень 2015 року. Однак, на дату звернення позивача до суду з цим позовом, узгоджена сума бюджетного відшкодування в розмірі - 10 283,00грн. не внесена відповідачем-2 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України не відшкодована відповідачем-1, а отже позивач відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, має право на нарахування та відповідно стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, а саме з 12.09.2018 по 26.06.2020 у розмірі 3323,75грн.
Відповідачем-1 (Державна казначейська служба України) до суду надано відзив на позовну заяву, в якому процитовано норми Податкового кодексу України та правові акти, що регулюють процес бюджетного відшкодування ПДВ та зазначено, що Казначейство виступає лише виконавцем інформації з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, отриманої від Міністерства фінансів України та перераховує кошти бюджетного відшкодування ПДВ платникам відповідно до даних, внесених до Реєстру Державною фіскальною службою України (реорганізовано в ДПС України). Вирішення питання стосовно повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ за заявами, поданими до 01.02.2016р. та не відшкодованими станом на 01.01.2017 лежить у площі ДПС України. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Відповідачем-1 (Державна казначейська служба України) до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру, та структуру такого реєстру. Враховуючи необхідність врегулювання даного питання, ДФС та Мінфін спільно працюють над внесенням змін до нормативно-правових актів з метою узгодження єдиного механізму відшкодування ПДВ за заявами, які були внесені до Тимчасового реєстру відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу. З огляду на вищевикладене, суть питання визначена в адміністративному позові ПрАТ «ДМЗ» фактично не входить до компетенції Офісу ВПП ДПС.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у задоволенні заяви Офісу великих платників податків Державної податкової служби про залишення без розгляду позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Державної казначейської служби України, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення пені, відмовлено.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 13.09.2020 вихідний день (неділя), також припадає на період перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем 15.09.2020р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.06.2019р., Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» зареєстроване як юридична особа 25.04.1997р.
Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» звернулося 12.05.2015 з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом порушеного права.
25.07.2017 Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу по справі № 804/4787/16, якою апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, який є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 по справі № 804/4787/16 - залишено без змін.
11.09.2018 Верховним Судом прийнято постанову про відмову в задоволенні касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС, рішення судів першої та апеляційної інстанцій по справі № 804/4787/16 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 по справі № 0440/6875/18 набрало законної сили 26.03.2019 відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019.

Згідно Розрахунку пені по декларації з ПДВ за січень 2015 року на суми підтвердженого та не відшкодованого бюджетного відшкодування, сума бюджетного відшкодування 10283,00грн., сума пені, що підлягає стягненню становить 3323,75грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

На підставі підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано статтею 200 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин.

За правилами пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до статті 200 та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

За змістом пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

На підставі приписів пункту 200.15 статті 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

За змістом пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом200.19статті200цьогоКодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

При цьому, Постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку №26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

-дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

- дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом200.13статті200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01.04.2017 втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження, чого податковим органом щодо позивача не здійснено.

Проте, вказані дії всупереч вимог законодавства податковим органом, вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем належного бюджетного відшкодування.

Суд зауважує, що правопорушення щодо невідшкодування сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість має триваючий характер, яке в межах спірних відносин не припинилось на момент звернення із позовом.

Суд зазначає, що факт несвоєчасного перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є спірним у даній справі.

На підставі аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що неподання органом державної податкової служби до Казначейської служби висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо неподання висновків до органу Державного казначейства України із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню позивачу з бюджету, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 червня 2014 року у справі №21-131а14.

Судом встановлено, що 11.12.2018 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 0440/6875/18, яким визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» у розмірі - 10 283,00грн. за звітний період січень 2015 року, за яким подано декларацію, та зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, Державну фіскальну службу України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» у розмірі 10 283,00,00грн. за звітний період січень 2015 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 по справі № 0440/6875/18 набрало законної сили 26.03.2019 відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019.

Однак, на дату звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом, узгоджена сума бюджетного відшкодування в розмірі - 10 283,00грн. не внесена відповідачем-2 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до п.200.15 ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно Розрахунку пені по декларації з ПДВ за січень 2015 року на суми підтвердженого та не відшкодованого бюджетного відшкодування, сума бюджетного відшкодування 10283,00грн., сума пені, що підлягає стягненню становить 3323,75грн.

В постанові від 30.05.2019 по справі № 803/655/17 (номер судового рішення в ЄДРСРУ 82120048), Верховний Суд зазначив, що відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України встановлюється обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому, непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавцем строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки платнику податку не відшкодовано відповідну суму бюджетного відшкодування за січень 2015 року, то позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що становить 3323,75грн. за період з 12.09.2018 по 26.06.2020.

Крім того, у відзиві відповідача 1 повідомлено, що чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

Як передбачено п. 9 ч. 2 ст. 129. Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Однією із засад виконавчого провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII є обов`язковість виконання рішень.

Відповідно до положень ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі також - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Захист порушеного права позивача у спосіб стягнення з Державного бюджету України пені відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 12.02.2019 р. у справі №826/7380/15, провадження №11-778апп18 (№ в ЄДРСР 80427413).

Таке застосування норми пункту 200.23 ст. 200 ПК України відповідає і практиці Верховного Суду, наведеній в постановах: від 30.05.2019 р. у справі №803/655/17 (№ в ЄДРСР 82120048), від 27.05.2019 р. у справі №826/20661/15 (№ в ЄДРСР 82019619), від 24.04.2019 р. у справі №822/1932/16 (№ в ЄДРСР 81399535), від 22.03.2019 р. у справі №822/3473/17 (№ в ЄДРСР 80699190), від 12.03.2019 р. у справі №806/1605/17 (№ в ЄДРСР 80417876), від 12.03.2019 р. у справі №808/2689/15 (№ в ЄДРСР 80418562).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача-2 про те, що сума ПДВ, яка зазначена в адміністративному позові ПрАТ «ДМЗ» була зменшена поточними зобов`язаннями підприємства, оскільки податковим органом не надано належних та допустимих доказів такого зменшення, не надано розшифрування особового рахунку позивача станом на млмент розгляду справи. Також, відповідачем-2 не вказано періоди, за які були зменшені поточні податкові зобов`язання з ПДВ та не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2102,00грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м.Дніпро, вул.Маяковського, 3, ) до Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ), Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11-г, ) про стягнення пені, - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України та користь Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м.Дніпро, вул.Маяковського, 3, ) пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період січень 2015 року в розмірі 3323,75грн. (три тисячі триста двадцять три гривні сімдесят п`ять копійок).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м.Дніпро, вул.Маяковського, 3, ) судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11-г, ) у розмірі 2102,00грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м.Київ, вул.Терещенківська, 11а, ) у розмірі 5521,30грн. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять одна гривня тридцять копійок) та Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ) у розмірі 5521,30грн. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять одна гривня тридцять копійок).

Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова