Справа № 400/1497/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 р.м. ОдесаСправа № 400/1497/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
25.06.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря - Іщенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, які позивач отримував під час проходження військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, які позивач отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату перерахунку; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника відділення телекомунікаційного візла батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення. Наказом командира військової частини від 19.04.2017 року №116 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щомісячна додаткова грошова допомога та індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинні включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні. Зазначає, що при звільненні відповідно до вимог п. 2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав на належне грошове забезпечення військовослужбовця.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби. Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, які він отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату перерахунку. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова грошова винагорода, що передбачена постановою №889, яка виплачувалась позивачу щомісяця, та індексація в силу положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є складовими грошового забезпечення військовослужбовця, у зв`язку із чим ці складові грошового забезпечення повинні включатись до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

З огляду на те, що відповідачем протиправно не здійснено новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, яку позивач отримав за час проходження військової служби, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що місячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою №889, має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Отже, вказана місячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується одноразова грошова допомога відповідно до ст. 15 Закону №2011-ХІІ. З огляду на те, що при звільненні з військової служби позивачу були виплачені всі належні та нараховані до виплати суми, а відповідач діяв з дотримання чинного законодавства, у суду першої інстанції не виникло правових підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання військової частини включити ці суми у складі одноразової грошової допомоги при звільненні.

Судом першої інстанції з`ясовано, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника відділення телекомунікаційного візла батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення.

Наказом командира 299 бригади тактичної авіації (по особовому складу) №16-РС від 12.04.2017 року старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира військової частини від 19.04.2017 року №116 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.

Також, позивачу нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 21.04.2017 року згідно з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року по справі №400/4112/19.

Відповідно до грошового атестату, ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

21.10.2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого вона обчислюється, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Розглянувши вказану заяву, Військова частина НОМЕР_1 відмовила у задоволенні вимог позивача, про що повідомила у листі від 25.10.2019 року №1/1/360.

Так, відповідачем зазначено, що на момент звільнення позивача з військової служби порядок виплати грошового забезпечення у Міністерстві оборони України регламентовано наказом Міністра оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року №260. Відповідно до вказаного Порядку до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). У зв`язку з чим, відсутні підстави для здійснення доплати одноразової допомоги при звільненні з урахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись із відмовою у проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги, посилаючись на неправомірність бездіяльності військової частини щодо забезпечення належними сумами при звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Разом з цим, відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із ст. 2 Закону України від 03.07.1991 року №1282-XIІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З огляду на те, що в силу положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" індексація є складовими грошового забезпечення військовослужбовця, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції ці суми мають бути включені до розрахунку грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби.

Водночас, апеляційний суд враховує, що у п.п. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно із п. 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року №550 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктом 8 Інструкції від 24.10.2016 року №550 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що до грошового забезпечення, з якого вираховується розмір одноразової грошової допомоги, входять лише ті додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер.

Приписами п. 2 Постанови №889 визначено, що щомісячна додаткова грошової винагороди, її граничні розміри, порядок та умови виплати визначаються у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Отже, виходячи із положень п. 2 Постанови №889, щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною.

Наведена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 04 листопада 2014 року по справі №21-473а14, від 03 березня 2015 року по справі №21-32а15, від 29 серпня 2019 року по справі №820/375/18, від 09 січня 2020 року по справі №809/1489/16.

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що місячна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Разом з цим, є безпідставними доводи апелянта про необхідність залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Міністерство оборони України та Департамент фінансів Міністерства оброни України, оскільки апелянтом не обґрунтовується, яким чином рішення у цій справі впливає на права та інтереси вказаних юридичних осіб.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню в частині з ухваленням у відповідній частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби, та зобов`язання здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, здійснення відповідної виплати - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби, та зобов`язання здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, здійснення відповідної виплати - відмовити.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2020 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло