Справа № 332/1566/20
Суддя: Марченко Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1566/20
Провадження №: 2-а/332/41/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя адміністративну справу за ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій службової особи неправомірними.
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.05.2020 року інспектором взводу роти № 1 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Іваніним Іваном Васильовичем було винесено постанову серії ДПО18 № 987224 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає дану постанову незаконною. Так, 08.04.2020 року на Прибережній магістралі його зупинив інспектор УПП за перевищення дозволеної швидкості, а саме через рух зі швидкістю 80 км/год., однак на даній ділянці дороги Рішенням ЗМР дозволено рух транспорту зі швидкістю 70 км/год. в період з 01.04.2020 року до 01.11.2020 року, а відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає лише у разі перевищення встановлених обмежень швидкості ружу транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину. Крім того, оскаржувана постанова була складена із порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 277 КУпАП. Також, вимірювання швидкості руху було проведено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam 20/20 000571, однак жодним наказом МВС України не наданий дозвіл на його використання. У зв`язку із цим просить поновити строк на подання позовної заяви про скасування постанови; скасувати оскаржувану постанову, справу закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; визнати дії посадової особи інспектора взводу роти № 1 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Іваніна Івана Васильовича неправомірними.
Згідно відповіді на відзив, Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Малій О.В. просив відмовити у задоволенні позову. Так, на адресу управління патрульної поліції не надходила схема організації дорожнього руху від Районних адміністрацій ЗМР по Вознесенівському, Олександрівському та Комунарському районах, також на Прибережній автомагістралі відсутні відповідні дорожні знаки, отже водії повинні керуватися п. 12.4 ПДРУ, а саме у населених пунктах рух ТЗ дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Крім того, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.11.2015 року TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, однак, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру забороняється їх серійне виробництво або ввезення на територію України, а використання засобів вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію, не забороняється. Прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.
08.10.2020 року та 29.10.2020 року позивач надав додаткові пояснення до позовної заяви. Так, позивач додатково пояснив, що контроль швидкості руху під час зупинки його автомобілю здійснювався неправомірно, так як відповідна ділянка дороги не облаштована відповідним знаком здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.70), а відтак штраф за перевищення швидкості є неправомірним. Крім того, засіб лазерного виміру швидкості LTI 20-20 «TtuCAM» із номером 000571 не був об`єктом експертного дослідження у відповідному висновку від 27.09.2018 року, а тому не може бути використаний для вимірювання швидкості руху транспортних засобів. Крім того, зазначив про те, що відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис на оптичному диску, що підпадає під визначення електронного доказу , встановленого ст. 99 КАС України, у порушення ч. 2 ст. 99 КАС України на відеозаписі відсутній електронний цифровий підпис, тому даний відеозапис не може бути допустимим доказом.
Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про місце та час судового засідання вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.
Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши відеозапис, суд доходить наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови ДПО18 № 987224 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.05.2020 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за те, що він 08.04.2020 року о 10 год. 54 хв. у м. Запоріжжі, Вознесенівський район по Набережній Автомагістралі біля ЛЕП23 поблизу будинку 74б по вул. Перемоги, водій, керуючи ТЗ перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті більш ніж на 20 км.год., а саме рухався зі швидкістю 80 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР. Вимір зроблено TRUCAM 20/2 0 000571 (а.с.7)
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.
Копію постанови ДПО18 № 987224 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.05.2020 року позивач отримав 23.06.2020 року (а.с. 11), у зв`язку із чим просив суд поновити строк на її оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КУпАП скарг на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Суд вважає поважною причину пропуску позивачем ОСОБА_1 строку на подання позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому цей строк підлягає поновленню.
Диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Разом з тим, Рішенням Запорізької міської ради № 68 від 18.12.2019 року було збільшено швидкість руху транспортних засобів вздовж Прибережної автомагістралі до 70 км/год в період з 01 квітня до 01 листопада (а.с. 42).
Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.
Стосовно доводів позивача щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд зазначає наступне.
В матеріалах справи наявний відеозапис на якому зафіксовано дату 04.08.2020 року, хоча подія згідно фабули протоколу відбулася 08.04.2020 року та фото фіксація, які здійснені сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № (серійний номер ТС000571), на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 80 км/год. Суд не може прийняти як доказ даний відеозапис , оскільки у порушення ч. 2 ст. 99 КАС України на відеозаписі відсутній електронний цифровий підпис.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с.36).
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.
Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 року законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.
Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 №193.
Посилання позивача на відсутність у додатку до даного експертного висновку лазерного вимірювача швидкості TruCAM із номером 000571, суд не приймає до уваги, адже матеріали справи взагалі не містять даного додатку, відповідно, суд позбавлений можливості встановити достовірність даної інформації.
На підставі наведеного, доводи позивача щодо відсутності правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 працівниками поліції є такими, що не заслуговують на увагу.
Позивач крім того посилається на порушення строків розгляду справи. Перевіривши ці доводи позову, суд вважає їх слушними, виходячи з такого.
За приписами ч. 1 ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З постанови ДПО18 № 987224 вбачається, що датою правопорушення є 08.04.2020 року, а постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності аз ч. 1 с. 122 КУпАП складено інспектором поліції 23.05.2020 року, тобто з порушенням строку розгляду справи, передбаченого вимогами ч. 1 ст. 277 КУпАП.
Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, законом передбачений певний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до вимог ст.ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно п.2 ч.1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Таким чином, відповідачем не спростовано доводи позивача про порушення вимог ст. 277 КУпАП щодо строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, також відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що позивач рухався з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, адже позивачем надане Рішення Запорізької міської дати № 68 від 18 грудня 2019 року, яким на Прибережній автомагістралі дозволено рух транспорту 70 км/год в період з квітня до листопада, що є підставою для скасування постанови ДПО18 №987224 від 23.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 .
Відповідно до частини третьої ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, без задоволення позовної вимоги щодо закриття провадження у справі, оскільки відповідно до переліку повноважень суду при вирішенні справи передбачених ст..245 КАС України відсутнє право закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, тому така вимога не може бути задоволеною.
Оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними також підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст.243- 246 КАС України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Поновити строк на подання позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №987224 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та визнання дій службової особи неправомірними.
Скасувати постанову серії ДПО18 №987224 від 23.05.2020 року, винесену інспектором взводу роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Іваніним Іваном Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.
Визнати дії посадової особи - інспектора взводу роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Іваніна Івана Васильовича - неправомірними.
Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 13.11.2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко