Справа № 540/631/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

12 листопада 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/631/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, у якому просить (мовою оригіналу):

"- визнати дії відповідача (Адміністрації ДКВС України), при винесенні рішень - відповідей від 19.10.2016 р., 20.03.2019 р., 21.02.2020 р., є бездіяльністю по розгляду моїх заяв, клопотань від 13.10.2016 р., 20.03.2019 р., 21.02.2020 р.;

- зобов`язати відповідача (Адміністрацію ДКВС України) внести - подати вищенаведені заяви, клопотання на розгляд Апеляційної комісії Міністерства юстиції України та клопотати перед нею про задоволення законних вимог моїх заяв, клопотань про переведення мене, засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких".

Ухвалою суду від 16.03.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 24.04.2020 року замінено відповідача Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України на її правонаступника Департамент з питань виконання кримінальних покарань (далі - відповідач).

02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

17.07.2020 набув чинності Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку зі встановленням карантину (відповідно Закону № 540-IX від 30 березня 2020 року) закінчуються через 20 днів, тобто 06.08.2020 року.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , то його вимоги полягають у визнанні протиправними дій Адміністрації ДКВС України при винесенні рішень - відповідей від 19.10.2016 р., 20.03.2019 р., 21.02.2020 р. та протиправною бездіяльність щодо розгляду заяв та клопотань позивача від 13.10.2016 р., 20.03.2019 р., 21.02.2020 р. з питань переведення ОСОБА_1 засудженого до довічного позбавлення волі з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом, іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Як встановлено судом, питання про переведення ОСОБА_1 , засудженого до довічного позбавлення волі , з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких було предметом неодноразових розглядів відповідними органами виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вперше 25.10.2016 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України з заявою від 13.10.2016 року, якою просив згідно до положення ст. 93 КВК України, направити його для відбування покарання по місцю постійного проживання його рідних та близьких (тітка, цивільна дружина), а саме до УВП № 26 Тернопільської області м. Чортків, вважаючи, що дане переведення буде сприятливо відображатись на його адаптації, адже згідно вироку йому призначено найсуворішу міру покарання, довічне позбавлення волі.

25.10.2016 року супровідним листом "Щодо розгляду звернення" від №Г-26740/15.3-15-16 Міністерство юстиції України повернуло начальнику Київського слідчого ізолятора Управління ДПтС України в м. Києві та Київської області без розгляду звернення від імені ОСОБА_1 від 13.10.2016 р. з підстав порушення вимог ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, статті 13 Закону України "Про попереднє ув`язнення", пункту 1 розділу ХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 р. за № 2186/5 "Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань", а саме, вказане звернення надійшло на адресу Міністерства юстиції України без супровідного листа адміністрації установи та реєстраційного вихідного номеру канцелярії установи, де утримується заявник.

01.03.2019 року позивач вдруге звернувся, проте до Центральної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення (далі - Центральна комісія) з клопотанням про переведення його для подальшого відбування покарання з Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" до установи виконання покарань Одеської області, відповідно до місця постійного проживання близьких родичів та/або членів сім`ї засудженого, в порядку передбаченому п. 2 Розділу ІV наказу Міністерства юстиції України від 27.02.2017 р. № 680/5. Дане клопотання позивача супровідним листом ДУ "Криворізька установа виконання покарань (№3)" від 06.03.2019 року № 3/5-902 було направлено направила на адресу Адміністрації ДКВС України для його розгляду Центральною комісією.

19.03.2019 року Центральною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом №10, яким відмовлено засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у переведенні із Криворізької установи виконання покарань (№3) до установи виконання покарань, яка розташована на недалекій відстані від місця проживання рідних засудженого, враховуючи відсутність підстав, передбачених частиною 2 статті 93 Кримінально-виконавчого кодексу України.

20.03.2019 р. Центральна комісія супровідним листом №1/4-2905/Ми направила на адресу Криворізької установи виконання покарань (№3) (для оголошення засудженому ОСОБА_1 ) витяг з Протоколу від 19.03.2020 р., з яким позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Отже, вказані обставини дають підстави суду вважати, що про результати розгляду заяви ОСОБА_1 зі спірного питання Міністерством юстиції України позивач був обізнаний у жовтні 2016 році, про що свідчать надані позивачем до матеріалів справи в оригіналах заява ОСОБА_1 від 13.10.2016 р., та лист-відповідь Міністерства юстиції України від 25.10.2016 р.

Крім того, про результати розгляду другого його звернення до Адміністрації ДКВС України зі спірного питання позивач був обізнаний у березні 2019 році, про що свідчать надані відповідачем до матеріалів справи матеріали розгляду Центральною комісією заяви ОСОБА_1 від 01.03.2019 р., у т.ч. витяг з протоколу № 10 від 19.03.2019 р. з підписом ОСОБА_1 про його ознайомлення.

Натомість, з позовом до суду позивач звернувся за допомогою засобів поштового зв`язку лише 06.03.2020, тобто більш, ніж через три роки після отримання листа- відповіді Міністерства юстиції України від 25.10.2016 р., та майже, ніж через рік після ознайомлення з протоколом Центральної комісії від 19.03.2019 р., що свідчить про пропущення 6-ти місячного строку звернення до суду з вимогами в частині визнання протиправними дії Адміністрації ДКВС України при винесенні рішень - відповідей від 19.10.2016 р., 20.03.2019 р., та її бездіяльність щодо розгляду заяв та клопотань позивача від 13.10.2016 р., 20.03.2019 р. з питань про його переведення засудженого до довічного позбавлення волі з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Проте, жодних аргументів щодо наявності обставин, які би свідчили про відсутність об`єктивної можливості вчасно звернутись до суду з вказаними вимогами позивач не навів, відповідних доказів до суду не надав. Вказані обставини також залишились поза увагою адвоката позивача при надані до суду 24.04.2020 р. відповіді на відзив.

Крім того, з матеріалів справи також не вбачається доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість позивача своєчасно звертися до суду з вказаними вимогами.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем дотримано 6-ти місячний строк, звернення до суду з вимогою про визнання протиправними дії відповідача при винесенні рішення - відповіді від 21.02.2020 р. та протиправною бездіяльність щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.02.2020 р., яка є предметом розгляду у даній справі та підлягає вирішенню по суті.

Положеннями частини третьої статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частиною третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною 2 ст. 122 КАС України і останнім не надано до суду заяви про його поновлення, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо визнання протиправними дій при винесенні рішень - відповідей від 19.10.2016 р., 20.03.2019 р., та протиправною бездіяльність щодо розгляду заяв та клопотань позивача від 13.10.2016 р., 20.03.2019 р. з питань про його переведення засудженого до довічного позбавлення волі з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких.

Відповідно до ч. 2 ст. 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248, 250 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( на теперішній час відбуває покарання у СІЗО № 28 по вул. Перекопській, 10-А у м. Херсоні) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (місце знаходження 04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, ) про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправними дії при винесенні рішень - відповідей від 19.10.2016 р., 20.03.2019 р., та протиправною бездіяльність щодо розгляду заяв та клопотань позивача від 13.10.2016 р., 20.03.2019 р. з питань про його переведення засудженого до довічного позбавлення волі з УВП-3 Дніпропетровської області до місця мешкання моїх рідних та близьких - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання. При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна