Справа № 140/7292/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/7292/20 пров. № А/857/9451/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізка І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року, прийняте суддею Смокович В.І. в місті Луцьку у справі № 140/7292/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення від 27 вересня 2019 №124 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, набутого під час проходження військової служби, зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; якщо смерть настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як дружина та член сім`ї ОСОБА_2 , має право на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у відповідній частині, визначеній статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 5 Порядку № 975.

Маються покликання на позицію Верховного Суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі загибелі військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Вказує, шо ОСОБА_2 виключений із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21.07.2016 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 смерть настала 27.12.2016.

Апелянт вважає, що оскільки на момент смерті ОСОБА_3 останній не був військовослужбовцем, підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам його сім`ї не має.

Разом з тим, зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, визначена Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється у випадках, що настали після 13.10.2018.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити..

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наведені обґрунтування подібні мотивам судового рішення. Звертає увагу, що оскільки військово-лікарською комісією встановлено , що смерть ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, дане захворювання він набув під час проходження військової служби, тому вона має право на отримання одноразової грошової допомоги. Маються покликання на практику Верховного Суду.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 липня 2016 №154 виключено зі списків частини відповідно до Указу Президента України № 271/2016 від 24 червня 2016, на підставі частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а. с. 13).

Також, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 15 липня 2015, ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій (а. с. 11).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2016 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8).

Відповідно до довідки про причину смерті від 28 грудня 2016 (а. с. 9) ОСОБА_2 помер у зв`язку із гострою коронарною недостатністю (раптова серцева смерть).

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 530 від 11 грудня 2017 (а. с. 10) встановлено, що захворювання капітана ОСОБА_2 «Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги. Атеросклеротичний кардіосклероз», підтверджено військово-обліковими та медичними документами за 2014-2015, яке у подальшому привело до «Гострої коронарної недостатності», яке згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2016, довідкою про причину смерті від 28 грудня 2016, стало причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ; захворювання та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 була дружиною (є вдовою) померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 11 лютого 1991, копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 30 вересня 1998 (а. с. 7, 12).

У зв`язку із смертю ОСОБА_2 позивач звернулась до Нововолинського об`єднаного районного військового комісаріату із заявою та необхідними документами для виплати їй одноразової грошової допомоги, встановленої законодавством для членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

Листом від 13 вересня 2019 № 1431 Нововолинський об`єднаний районний військовий комісаріат повідомив ОСОБА_1 , що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Зміни, що відбулися в законодавстві, застосовуються щодо випадків, які сталися після 13 жовтня 2018 (після набрання чинності відповідних змін). Із списків військової частини ОСОБА_2 виключений 21 липня 2016, тобто, на день настання смерті (27 грудня 2016), він уже не був військовослужбовцем.

Листом № ВСЗ/1302/1 від 18 жовтня 2019 Волинський обласний військовий комісаріат повідомив ОСОБА_1 , що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27 вересня 2019, оформленого протоколом №124, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_2 , оскільки останній на час смерті не був військовослужбовцем, а був виключений зі списків частини (а. с. 15, 16).

Не погоджуючись із такою відмовою у виплаті допомоги у зв`язку із смертю чоловіка, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частина 5 ст.17 Конституції України передбачає, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Частина 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п. 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975 (далі Порядок №975).

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з п.4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

З системного аналізу правових норм вбачається, що вищезгадана одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Сил України, приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області, на момент смерті був колишнім військовослужбовцем, можна зробити висновок, що на членів сім`ї померлого розповсюджуються пільги та права, встановлені нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 у справі №761/18099/15-а (адміністративне провадження №К/9901/3406/18), №372/1258/16-а (адміністративне провадження №К/9901/6800/18), і відповідно до вимог ч. 5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним таких обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2016, Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 28 грудня 2016.

Довідкою про причину смерті №158 від 28 грудня 2016 підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_2 стала раптова серцева смерть, гостра коронарна недостатність.

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №530 від 11 грудня 2016 засвідчено, що захворювання капітана ОСОБА_2 , яке послужило причиною його смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

Вказаний протокол не оскаржувався, судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цього протоколу, а тому його належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_2 безпосередньо пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності у померлого на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю причинно-наслідкового зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Таким чином, враховуючи встановлену протиправність дій Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене п.9 протоколу №124 від 27 вересня 2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність заявленої позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі № 140/7292/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич