Справа № 200/5943/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р. Справа№200/5943/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання - Кабановій О.О.,

за участю

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та скасування пені, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 115009,18 грн., від 17.01.2019 № про застосування штрафних санкцій за неподання податкової декларації у розмірі 170,00 грн., від 17.01.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 9584,10 грн. та скасування суми нарахованої пені у розмірі 23799,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі акту перевірки від 04.12.2018 № 1398/05-99-13-04/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки його, як фізичної особи - платника податку, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення рішення. Вважає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що податковим органом не дотримані вимоги, встановлені ст. 79 ПК України. Крім того зазначає, що відповідачем не враховано приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

З урахуванням наведеного, вважає спірні рішення відповідача протиправними і такими, що підлягають скасуванню разом з пенею, нарахованою відповідачем за несвоєчасну сплату податкового боргу.

Відповідачем через відділ діловодства та документообігу суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі наказу від 08.10.2018 № 1832 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт № 1398/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 04.12.2018 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016». Копія наказу про проведення документальної перевірки від 08.10.2018 № 1832, а також письмове повідомлення від 12.10.2018 № 701 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 472).

17.01.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення №№ , , , які направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою ОСОБА_1 та які 21.01.2019, згідно поштового відправлення №459, повернуто. За несплату позивачем податкового боргу у встановлений ПК України строк, нарахована пеня.

Крім того зазначає, що враховуючи положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу.

Тобто, приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України вказують на необхідність переведення боргу у національну валюту та необхідність прощення саме банком цієї різниці, що утворилась у результаті девальвації. Враховуючи, що зміни валюти зобов`язання не відбулось, у позивача виник обов`язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору, який він у встановлений ПК України строк не виконав.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08 вересня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2020 провадження у справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів, встановлених у зв`язку із оголошенням в Україні 12 березня 2020 року карантину.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2020 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 05 жовтня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2020 судовий розгляд у справі відкладено на 29.10.2020.

29.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.11.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2020 судовий розгляд у справі відкладено до 06.11.2020.

06.11.2020 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

Проте, 29.10.2020 в судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, при цьому зазначила, що фактично не оспорює правомірність дій відповідача щодо порядку призначення і проведення перевірки, а також податкове повідомлення-рішення від № від 17.01.2019 про накладення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області у правовідносинах з фізичними та юридичними особами, в тому числі пов`язаними із контролем за повнотою нарахування та сплати податків, обов`язкових платежів, реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб`єктів владних повноважень у розумінні п.7 ч. 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

22 травня 2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу нерухомості №0 (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1., п. 1.2.2. Договору сума кредиту складала 48370,00 швейцарських франків, термін повернення кредиту - 22.05.2028 (а.с.35-39).

18 квітня 2016 року між позивачем (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Банк) було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до пп.«б» пп. 1.1. п. 1 якої сторони домовились, що Банк застосовує відносно Позичальника процедуру прощення боргу за кредитним договором за умови сплати Позичальником частини заборгованості за Кредитним договором у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 428603,33 грн. у валюті наданого кредиту за Договором за курсом уповноваженого банку (а.с.40-41).

09 листопада 2017 року позивачем була здійснена сплата заборгованості в сумі 432 244,73 грн., що підтверджується квитанцією № 65 (а.с.45-46).

21.04.2016 управлінням банку направлено ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу, яким позивача повідомлено, що сума прощеного боргу склала 19529,65 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) швейцарських франків 65 сантимів, що складає 516 236,77 гривень по курсу НБУ станом на 21 жовтня 2016 року, у т.ч. за основним боргом -19363,35 швейцарських франків, по нарахованим відсоткам - 166,30 швейцарських франків, яка підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб та військовим збором (а.с. 42).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України платником податків - ФО ОСОБА_1 отримано оподатковуваний дохід у ІІ кварталі 2016 року від АТ «УКРСИББАНК» у сумі 511840,88 грн. за ознакою доходу „126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

12.05.2017 Головне управління ДФС у Донецькій області направило АТ «УКРСИББАНК» запит від 11.05.2017 № 19018/10/05-81-13-00 з метою підтвердження достовірності інформації, яка міститься у податковому розрахунку за формою № 1 -ДФ за ІІ квартал 2016 року по ФО ОСОБА_1 (а.с.139-140).

У відповідь на вищезазначений лист АТ «УКРСИББАНК» своїм листом від 21.06.2017 № 14-2-2/11480 підтвердило анулювання (прощення) ФО ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у ІІ кварталі 2016 року у сумі 511 840,88 грн. (а.с.141-142).

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 08.10.2018 № 1832 (а.с. 144) відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено Акт перевірки № 1398/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 04.12.2018 (а.с.146-159).

Згідно Акту перевірки ОСОБА_1 у ІІ кварталі 2016 року отримано дохід у сумі 511840,88 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо від АТ «УКРСИББАНК». Відповідачем зазначено, що згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 ст.176 ПК України сума доходу платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 (боржника) у вигляді суми анульованого (спрощеного) основного боргу у розмірі 511840,88 грн. відображено кредитором - банківською установою АТ «УКРСИББАНК» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою № 1-ДФ за підсумками звітного періоду ІІ квартал 2016 року, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу «126».

В ході перевірки працівниками податкового органу встановлені, зокрема, наступні порушення:

- пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. „в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст.179 ПК України в частині неподання до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2016 року;

- заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага у сумі 511 840,88 грн., чим порушено п. 36.1 ст. 36, пп. „д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст.168 ПК України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 92 007,34 грн.;

- заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага у сумі 511 840,88 грн., чим порушено пп. 1.2, 1.4, 1.5 п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 7 667,28 грн.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки і на підставі зазначеного акту перевірки позивачеві визначені податкові зобов`язання, а саме:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 115 009,18 грн., в тому числі за основним платежем - 92007,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23001,84 грн. (податкове повідомлення - рішення № від 17.01.2019 (а.с. 112) та нарахована пеня у сумі 21968,33 грн. відповідно до пп.129.1.2 п.129.1 ст. 129 ПК України;

- з військового збору в сумі 9584,08 грн., в тому числі за основним платежем - 7667,28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1916,82 грн. (податкове повідомлення - рішення № від 17.01.2019 (а.с. 110) та нарахована пеня у сумі 1830,69 грн. відповідно до пп.129.1.2 п.129.1 ст. 129 ПК України;

- застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 170 грн. (податкове повідомлення - рішення № від 17.01.2019) (а.с. 168).

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення від 17.01.2019 № і № та нараховану пеню протиправними і такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Спірним питанням в межах даної справи є правомірність віднесення податковим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподатковуваного доходу як додаткового блага на підставі абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Вимоги щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, та зобов`язання позичальника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу шляхом подачі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік є похідними за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язані із нарахуванням контролюючим органом оподатковуваного доходу позивача як об`єкту оподаткування військовим збором.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до пп.14.1.54 ПК України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп.49.18.4 ст. 49 ПК України такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п.179.7 ст. 179 ПК України). Згідно з п.49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів, взагалі, та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункт 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України визначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Щодо включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника суми отриманого ним в якості додаткового блага, зокрема, суми анульованого тіла кредиту, суми анульованих процентів в якості плати за кредит, суд зазначає наступне.

Визначальною ознакою доходу є фактичне отримання (нарахування) платником (-ку) податку такого доходу, у зв`язку з чим, анульовані суми тіла кредиту, за змістом абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, включаються до доходу платника податку в якості додаткового блага, в той час як плата по кредиту (в тому числі у вигляді відсотків) таким доходом платника податку не є.

З огляду на правову природу неустойки, яка є засобом забезпечення виконання зобов`язань, та відсотків, які є платою за користування кредитом, відповідні суми для цілей оподаткування не можуть бути включені до доходу, отриманого в якості додаткового блага.

З обставин даної справи встановлено, що позивачу 21.04.2016 анульовано суму кредитного зобов`язання, у тому числі заборгованість по кредиту - 511840,88 грн. та по відсоткам - 4395,88 грн. При цьому, будь-які умови договору або зміна валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню не відбулись, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на пп. «б» пп. 1.1. п. 1 Додаткової угоди №1 від 18.04.2016 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.05.2007 як на обставину, що підтверджує зміну валюти зобов`язання і одночасно є наслідком зменшення суми доходу (додаткового блага), з якої контролюючим органом має обраховуватись сума грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору, оскільки вони не відповідають змісту зазначеного пункту і спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Таким чином, анульована позивачу сума тіла кредиту повинна бути включена позивачем до доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (в силу абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України), а, отже, і до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (в силу пп. 164.2 ст. 164 ПК України). Анульовані суми відсотків в якості плати за кредит до доходу платника податків, що підлягає оподаткуванню, не включаються.

За таких обставин, висновки, викладені в акті перевірки стосовно визначення позивачу суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, виходячи з тіла кредиту, є правомірними.

Вищезазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.03.2018 у справі 826/6380/15, від 23 серпня 2019 року у справі №825/599/17.

Суд вважає помилковим посилання позивача у позовній заяві на постанову Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17 з огляду на те, що Верховний Суд у зазначеній постанові висловлював висновок щодо інших правовідносин, в яких відбулась зміна валюти зобов`язання за кредитним договором.

Пунктом 123.1. статті 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, відповідачем правомірно нараховано позивачеві штрафні санкції у зв`язку із самостійним визначенням контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору, їх фактичний розмір відповідає вимогам п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 17.01.2019, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 не подав декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та не зазначив отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, зазначене спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Що стосується правомірності нарахування відповідачем пені, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження.

На суми грошового зобов`язання, визначеного, зокрема пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п.129.4. ст.129 ПК України).

Оперативний облік податків і зборів до бюджету здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС, що визначено пп. 3 розділу I Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі - Порядок № 422).

Згідно з п. 1 ч. 1 розділу 2 Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до абзацу другого пункту 4 глави 2 розділу III Порядку № 422 розрахунок пені та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП здійснюється автоматично.

Таким чином, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

В ході розгляду справи, судом не встановлено з боку відповідача порушень вимог ПК України щодо нарахування пені на спірні суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за результатами податкової перевірки позивача.

Стосовно доводів позивача про порушення податковим органом вимог, встановлених ст. 79 ПК України, щодо його належного повідомлення про проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 ПК України, відповідно до якої документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Аналіз вказаної статті доводить, що платник податків може бути присутнім при проведенні документальної невиїзної перевірки чи може надати звернення про проведення виїзної перевірки замість невиїзної. Для реалізації цих можливостей платник податків повинен заздалегідь, до початку перевірки, бути повідомлений про її призначення.

Як встановлено судом в ході розгляду справи та вбачається з акту перевірки, наказ про проведення документальної перевірки від 08.10.2018 № 1832, а також письмове повідомлення від 12.10.2018 № 701 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки заздалегідь до початку перевірки направлено засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення (поштове відправлення №472) на адресу позивача, яка є його адресою реєстрації місця проживання (а.с. 163-164).

Акт документальної невиїзної перевірки № 1398/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 04.12.2018 також направлений засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою (адресою реєстрації місця проживання) ФО ОСОБА_1 05.12.2018 у порядку, визначеному ст. 42 ПК України.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводилась відповідачем, як вбачається з акту перевірки, з 21 по 27 листопада 2018 року.

Таким чином, податковим органом дотримані вимоги, встановлені статтею 79 ПК України, при проведенні документальної невиїзної перевірки позивача.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо зміни адреси проживання, оскільки вони не ґрунтуються на приписах діючого законодавства і спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Пунктом 9 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З наведених підстав, виходячи з системного аналізу норм, які регулюють спірні відносини, враховуючи встановлені фактичні обставини на підставі оцінки поданих сторонами доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень та нарахуванні пені діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-8, 10, 19, 72, 90, 139, 191, 241-246, 255, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87526, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та скасування пені, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 06 листопада 2020 року. Повний текст рішення складено і підписано 16 листопада 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко