Справа № 560/2158/20
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2158/20
РІШЕННЯ
іменем України

13 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та скасувати п. 30 протоколу № 2 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат від 27 січня 2020 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі, передбаченому п. б ст.16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуваючи на військовій службі, приймав участь у проведенні антитерористичної операції в Луганській та Донецьких областях, та 03.09.2014 року отримав мінно-вибухову травму у вигляді перепонно-мозкової травми, струсу головного мозку внаслідок обстрілу РСЗВ "Смерч".

Відповідно до довідки МСЕК від 09.09.2015 року № 0004554 позивачу внаслідок зазначеної травми встановлено 5% втрати працездатності.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1080365 від 21.05.2018 року позивачу вперше була встановлена ІІІ група інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

В травні 2018 року позивач звернувся з заявою до Хмельницького обласного військового комісаріату через Волочиський районний військовий комісаріат для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним оглядом та отриманням ІІІ групи інвалідності.

26 жовтня 2018 року відповідно до пункту 53 Протоколу № 104 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат було прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою відмови став той факт, що інвалідність позивача настала у понад 2-річний термін після вставлення йому 5 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Не погодившись з вказаною відмовою звернувся до суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 вирішено зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірах передбачених п. б ст. 16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", і позивачу була виплачена одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

10.04.2019 року після переогляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби безтерміново.

Позивач через ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до Хмельницького обласного військового комісаріату заяву із доданими документами для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним оглядом та отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.

27 січня 2020 року відповідно до п. 30 Протоколу № 2 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат було прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови став той факт, що інвалідність позивача настала у понад 2-річний термін після вставлення йому 5 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Вважаючи таке рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової допомоги є протиправним, позивач звернувся в суд.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній проти задоволення позову заперечує.

В обгрунтування відзиву відповідач посилається на те, що 09.09.2015 року позивачу встановлено ступінь втрати працездатності (5%) без встановлення групи інвалідності.

Водночас, у силу вимог п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі - Порядок №975) право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у випадку, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. Отже, законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, але право на отримання такої допомоги обмежується дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Оскільки позивачу інвалідність ІІ групи встановлена 10.04.2019 року, тобто більше ніж через два роки з часу встановлення йому ступеня втрати працездатності, тому рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є правомірним та відповідає положенням чинного законодавства.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач перебуваючи на військовій службі, приймав участь у проведенні антитерористичної операції в Луганській та Донецьких областях, та 03.09.2014 року отримав мінно-вибухову травму у вигляді перепонно-мозкової травми, струсу головного мозку внаслідок обстрілу РСЗВ "Смерч".

Відповідно до довідки МСЕК від 09.09.2015 № 0004554 позивачу внаслідок зазначеної травми встановлено 5% втрати працездатності.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1080365 від 21.05.2018 року позивачу вперше була встановлена ІІІ група інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

В травні 2018 року позивач звернувся з заявою до Хмельницького обласного військового комісаріату через Волочиський районний військовий комісаріат для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним оглядом та отриманням ІІІ групи інвалідності.

26 жовтня 2018 року відповідно до пункту 53 Протоколу № 104 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат було прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою відмови став той факт, що інвалідність позивача настала у понад 2-річний термін після вставлення йому 5 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Не погодившись з вказаною відмовою звернувся до суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 вирішено зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірах передбачених п. б ст. 16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", і позивачу була виплачена одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

10.04.2019 року після переогляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби безтерміново.

Позивач через ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до Хмельницького обласного військового комісаріату заяву із доданими документами для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним оглядом та отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.

27 січня 2020 року відповідно до п. 30 Протоколу № 2 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат було прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови став той факт, що інвалідність позивача настала у понад 2-річний термін після вставлення позивачу 5 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Вважаючи рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової допомоги є протиправним, позивач звернувся в суд.

Не погодившись з такою відмовою позивач вважає її протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІІ (далі - Закон №2232).

Згідно із ст.41 Закону №2232 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час виконання ними обов`язків служби здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема права військовослужбовців, визначені розділом II вказаного Законом.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Водночас пунктом 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для таких висновків.

По-перше, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

По-друге, встановлене абз.2 п. 4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п. 8 Порядку №975 обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги поширюється винятково на випадки, коли під час повторного огляду у понад дворічний строк: 1) змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності, або 2) змінився відсоток ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

З огляду на вказане, суд дійшов до висновку про те, що закон пов`язує підстави для відмови у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, в даному випадку виключно з моментом первинного встановлення інвалідності.

Судом встановлено, що 09.09.2015 року позивачу, на підставі довідки МСЕК від 09.09.2015 № 0004554 було визначено ступінь втрати професійної працездатності 5% без встановлення інвалідності.

В подальшому на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1080365 від 21.05.2018 року позивачу вперше 21.05.2018 року встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.

10.04.2019 року після переогляду на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії від 21.05.2018 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби безтерміново.

Суд зазначає, що у позивача в межах дворічного строку змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності.

З огляду на викладене, твердження відповідача про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених у п.4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ та п.8 Порядку №975, є помилковими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як інвалід ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплату якої необхідно провести з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

Висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №120/3358/19-а та від 28.05.2020 року у справі №240/10373/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в протоколі від 27.01.2020 року № 2, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XІІ є протиправним, у зв`язку з чим, для відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XІІ, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Відповідно до ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в протоколі від 27.01.2020 року № 2, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XІІ, як інваліду ІІ- ї групи, що настала внаслідок травми, отриманої ним під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XІІ, як інваліду ІІ- ї групи, що настала внаслідок травми, отриманої ним під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судовий збір з відповідача не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6,м.Київ,03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуючий суддя В.К. Блонський