Справа № 539/2161/20
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2161/20
Провадження № 2-а/539/61/2020

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові вказав, що 27.10.2019 року о 09-33 год. він керував автомобілем. Був зупинений працівниками патрульної поліції. На нього складено постанову за порушення ПДР України, а саме під час керування транспортним засобом був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України, а також водій керував автомобілем без права керування, а саме будучи позбавленим права керування, та притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. З притягненням його до адміністративної відповідальності позивач не згоден, вважає, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2012 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Із 23.04.2013 року по 04.07.2014 року він відбував основне покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби, звідки був звільнений відповідно до ухвали Полтавського районного суду від 26.06.2014 року. Згідно ухвали суду його звільнено від відбування покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2012 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 року. Законом України «Про амністію у 2014 році» передбачалося звільнення засудженого як від основного, так і додаткового міри покарання. Крім того, за період з 04.07.2014 року по 27.10.2019 року, в тому числі й по даний час обвинувальний вирок в частині виконання додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки в установами Державної кримінально- виконавчої служби не виконувався. Однак, за твердженнями поліцейського, по базам МВС він значиться як такий, щодо нього застосовано позбавлення права керування транспортними засобами. Лише на цій підставі, поліцейський визнав його винуватим у порушенні ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім того, Лубенський міськрайонний суд 14 липня 2020 року по справі № 1618/4094/2012 відмовив йому в задоволенні клопотання про звільнення від відбування додаткової міри покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Позивач прохає суд постановити рішення, яким скасувати постанову поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В. серії ДПО18 №680876 від 27.10.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення та провадження у справі закрити.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник Орленко Р.Е. не з`явились, представник позивача Орленко Р.Е. надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, прохають його задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду 17.08.2020 року від відповідача надійшов відзив згідно якого позовні вимоги він не визнав, прохав суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 складено за порушення ним Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності він був притягнутий правомірно. В даному відзиві відповідач прохав розглядати справу без його участі.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що поліцейський роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В. 27.10.2019 року виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №680876, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 27.10.2019 року о 09 год. 55 хв. на 208 км. а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський водій керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 д/н/з НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України, а також водій керував ТЗ без права керування, а саме будучи позбавленим права керування, і наклав на нього адміністративне стягнення у виді 510 гривень штрафу.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2012 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

26.06.2014 року на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 спільне подання адміністрації Крюковської виправної колонії № 29 в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації задоволено, засудженого ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання за вироком Лубенського міського районного суду Полтавської області від 06.08.2012 року, зміненого Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 року за ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні».

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.07.2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про звільнення від відбування додаткової міри покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовлено.

На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 26.06.2014 року задоволено, роз`яснено, що ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Лубенського міського районного суду Полтавської області від 06.08.2012 року, зміненого ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 року за ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» та від додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідач надав суду акт вилучення посвідчення водія від 27.10.2019 року про те, що у ОСОБА_1 у зв`язку із виконанням постанови Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2012 року вилучено посвідчення водія АВУ 270189.

Згідно листа УПП в Полтавській області №15975/41/26/03-2019 від 29.10.2019 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_1 направлено на адресу ТСЦ №5343 для приєднання до постанови Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2012 року про позбавлення вказаного громадянина права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 26.06.2014 року його було звільнено і від додаткової міри покарання, що передбачено ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Даний факт підтверджується матеріалами справи, а саме ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 року.

Таким чином, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №680876 від 27.10.2019 року слід скасувати, та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Також матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог ч.5 ст. 121 КУпАП, тобто керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Розглядаючи питання правової невизначеності станом на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності щодо наявності чи відсутності у позивача права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим відповідне судове рішення було роз`яснено вже після накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд вважає, що викладене не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки достовірно встановлено, що станом на час притягнення до адміністративної відповідальності позивач вже був звільнений від додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не надано належних доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за вказане правопорушення.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання с. Чуднівці, Лубенського району, Полтавської області, РНОКПП - НОМЕР_3 / до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича /місце знаходження с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В, Полтавського району, Полтавської області/ про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича серії ДПО18 №680876 від 27.10.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5) Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення 10.11.2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко