Справа № 826/16006/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Шурка О.І., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» (далі - ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.09.2018 № та №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вони прийняті відповідачем необґрунтовано та за відсутності на те правових підстав.

Позивач наголосив на тому, що ГУ ДФС у м. Києві здійснено невірний розрахунок податкових зобов`язань ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Так, зокрема контролюючим органом помилково перекваліфіковано короткострокову заборгованість у довгострокову, а продовження дії договору про надання поворотної фінансової допомоги від 25.02.2015 №3/2015, укладеного з ТОВ «Пріма Девелопмент», на термін до 12 місяців не є підставною вважати таку заборгованість довгостроковою, оскільки станом на момент укладення такого договору позивач не міг знати про його подальше продовження.

Крім того, період спірної перевірки становив з 01.01.2015 по 31.12.2017, а додаткову угоду №5 до договору №3/2015 від 25.02.2015 укладено 17.02.2018, тобто поза межами періоду перевірки, відтак, висновки контролюючого органу в цій частині здійснені останнім поза межами наданих йому повноважень.

Також у березні 2015 року внесено зміни до статуту ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», якими затверджено новий склад учасників, згідно з яким ТОВ «Пріма Девелопмент» стало засновником ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» з часткою 65% у статутному капіталі товариства, що є підставою для невключення таких коштів до доходу і витрат.

З 2009 року ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» не проводило жодних переоцінок як в бухгалтерському, так і у податковому обліку, а тому висновки контролюючого органу щодо проведеної інвентаризації станом на 01.04.2011 є хибними, а висновок про те, що працівники позивача неналежно виконували свої обов`язки зі зберігання автомобіля, що і стало причиною подання позову ПП «Віталфарма» на суму 1 119 897,30 грн., є безпідставними, оскільки позовні вимоги, що стали предметом розгляду у господарській справі №910/23511/15, не стосувались виключно неналежного зберігання автомобіля позивачем.

При цьому, контролюючим органом зроблено безпідставні посилання на підпункт 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, оскільки, за твердженням представника позивача, Податковий кодекс України (далі - ПК Укрїни) не передбачає різниць для витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів, як і відсутні вимоги про списання таких витрат виключно за рахунок попереднього резерву.

Зазначене, на переконання позивача, свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та є підставою для їхнього скасування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2020 адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2018 № та №.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, відповідач зокрема зазначає, що ним проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

Указаною перевіркою було встановлено п`ять епізодів порушень податкового законодавства, що відображено в актів перевірки, а саме:

- у порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» безпідставно віднесено до складу витрат суми нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ за продажем товарів нижче ціни їхнього придбання та нижче собівартості, внаслідок чого занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 1192689 грн;

- у порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» не визначило та не відобразило фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості у момент виникнення заборгованості у загальному розмірі 7099552 грн за 2015 рік та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування за кожну наступну дату балансу;

- у порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» занижено інші доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, у результаті чого занижено фінансовий результат по оподаткуванню на загальну суму 484879 грн та податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 98977грн;

- у порушення підпункту 139.1.1 пункту 139.1. статті 139 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» занижено різниці, що виникають при формуванні резервів (забезпечень), у результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 381873 грн

- у порушення підпункту пункту 44.1. статті 44, пункту 138.1., 138.2 статті 138 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» занижено фінансовий результат до оподаткування відображений у р.03 додатку (у результаті чого занижено показник р.1.1. на 165311 грн та завищено показник р.1.2.1 на 2655951 грн), у частині амортизаційних відрахувань на суму дооцінки основних засобів на загальну суму 2821262 грн.

На переконання відповідача вказані порушення вимог податкового законодавства є доведеними та належним чином встановлені і зафіксовані в акті перевірки, що свідчить про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Водночас судом першої інстанції не була дана належна оцінка встановленим в акті перевірки фактам порушення позивачем положень ПК України, що призвело до ухвалення ним необґрунтованого та незаконного рішення яке підлягає скасуванню.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві заявлене клопотання, в якому заявник просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності, а забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі.

Кабінетом Міністрів України 19.06.2019 прийнято постанову №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", згідно якої, постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління ДПС у м. Києві та постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, у тому числі, Головне управління ДФС у м. Києві реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що 01.08.2019 Головного управління ДФС у м. Києві перебуває у стані припинення.

Пунктом 3 Постанови КМ України від 19.06.2019 537 визначено установити, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2020 залишити без змін.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами чого складено акт від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225, в якому, з урахуванням листа Головного управління ДФС у м. Києві від 02.07.2018 №30665/10/26-15-14-07-01-15 «Про розгляд заперечення», зазначено про наступні порушення:

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, у результаті чого податок на прибуток у періоді, що перевірявся, занижено на загальну суму 1 104 454,00 грн., у тому числі по періодах: за 2015 рік занижено на суму 1 104 454,00 грн., завищено на загальну суму 141 511,00 грн., у тому числі по періодах: за 2016 рік завищено на суму 111 334,00 грн., за 2017 рік завищено на суму 30 177,00 грн.;

п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 98 977,00 грн., у тому числі по періодам: за лютий 2015 року у сумі 6 440,00 грн., за березень 2015 року - 1 222,00 грн., за травень 2015 року - 2 666,00 грн., за червень 2015 року - 1 326,00 грн., за липень 2015 року - 1 683,00 грн., за серпень 2015 року - 1 283,00 грн., за вересень 2015 року - 2 385,00 грн., за жовтень 2015 року - 2 983,00 грн., за листопад 2015 року - 1 884,00 грн., за грудень 2015 року - 2 776,00 грн., за січень 2016 року - 3 915,00 грн., за лютий 2016 року - 2 014,00 грн., за березень 2016 року - 3 293,00 грн., за квітень 2016 року - 2 886,00 грн., за травень 2016 року - 2 983,00 грн., за червень 2016 року - 4 689,00 грн., за липень 2016 року - 2 879,00 грн., за серпень 2016 року - 3 500,00 грн., за вересень 2016 року - 3 086,00 грн., за жовтень 2016 року - 3 293,00 грн., за листопад 2016 року - 3 086,00 грн., за січень 2017 року - 4 930,00 грн., за лютий 2017 року - 2 318,00 грн., за березень 2017 року - 4 639,00 грн., за травень 2017 року - 4 963,00 грн., за червень 2017 року - 2 886,00 грн., за липень 2017 року - 3 293,00 грн., за серпень 2017 року - 2 569,00 грн., за жовтень 2017 року - 5 632,00 грн., за грудень 2017 року - 7 495,00 грн.

На підставі викладеного, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.07.2018:

- №, яким ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток «+ 1104454,00 грн.» та зменшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток «- 141511,00 грн.»;

- №, яким ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 123721,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням нараховано 98977,00 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 24744,00 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» подано відповідну скаргу, за результатами розгляду якої рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 12.09.2018 №29332/6/99-99-11-01-01-25 скаргу задоволено частково, а саме:

скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.07.2018 № в частині зменшення витрат на загальну суму 1192689,00 грн. та збільшення інших доходів на загальну суму 484879,00 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін;

скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.07.2018 № в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 94688,00 грн. та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

На підставі викладеного, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.09.2018:

- №, яким ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток «+ 957 797,00 грн.» та зменшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток «- 128 821,00 грн.»;

- №, яким ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 30785,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 24628,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6157,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи вказують про не підтвердження наявними у матеріалах справи доказами фактів порушень позивачем податкової дисципліни в частині 2, 4 та 5 епізодів порушень.

При цьому, рішенням Державної фіскальної служби України визнано необґрунтованими висновки перевіряючих про заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 1192 689,00 грн., в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 94688,00 грн. (98 977,00 грн. - 4289,00 грн.) за 2016-2017 роки. (стосовно 1 епізоду порушень), а також заниження позивачем інших доходів на загальну суму 484879,00 грн. (стосовно 3 епізоду порушень).

Підтвердженим порушенням є порушення щодо 1 епізоду в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за 2015 рік на суму 4 289,00 грн.

Разом з тим суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку із відсутністю розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 17.09.2018 №, щодо кожного з епізодів, оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню в цілому. Інше податкове повідомлення-рішення від 17.09.2018 №, з огляду на встановлені судом обставини справи, також є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Що стосується першого епізоду порушень зазначеного в акті перевірки від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225.

Як встановлено судом першої інстанції, що в акті перевірки відповідачем зазначено про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», а саме безпідставного віднесено до складу витрат суми нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ за продажем товарів нижче ціни їхнього придбання та нижче собівартості, внаслідок чого занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 1192689 грн.

При цьому, за результатами адміністративного оскарження ДФС України, дійшла висновків про відсутність порушень з боку позивача в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 94 688,00 грн. (98 977,00 грн. - 4 289,00 грн.) за 2016-2017 роки.

До такого висновку ДФС України дійшла зазначаючи, що відповідно до ПК України у редакції починаючи з 01.01.2016, база оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін. Проте, як свідчить зміст акту перевірки, останній не містить ринкової ціни і, відповідно, звичайної ціни реалізованих послуг ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» за 2016-2017 роки.

Водночас ДФС України, посилаючись на положення пункту 188.1 статті 188 ПК України (в редакції до 31.12.2015) зазначило про обґрунтованість висновків вказаних в акті перевірки стосовно заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ за 2015.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України (у редакції до 31.12.2015), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

З аналізу зазначеного вбачається, що підставою для висновку про порушення платником податків вимог вказаної статті до 31.12.2015 може бути встановлення під час перевірки факту постачання самостійно виготовлених товарів/послуг база оподаткування операції з постачання яких є нижче їхньої собівартості.

Водночас пунктом 188.1 статті 188 ПК України (у редакції з 01.01.2016) визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Таким чином, починаючи з 01.01.2016 підставою для відповідальності відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України може бути лише встановлений факт постачання самостійно виготовлених товарів/послуг база оподаткування операції з постачання яких є нижче звичайних цін на такі послуги.

Ураховуючи те, що в акті відсутні відомості про ринкову (звичайну) ціну реалізованих послуг ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», що також встановлено ДФС України під час розгляду скарги позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності висновків відповідача в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за 2016-2017 роки на загальну суму 94688,00 грн.

Що стосується другого епізоду порушень зазначеного в акті перевірки від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225.

Як убачається із зазначеного акта відповідачем зазначено, що у порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» не визначило та не відобразило фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості у момент виникнення заборгованості у загальному розмірі 7099552 грн за 2015 рік та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування за кожну наступну дату балансу.

За змістом підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пункту 3 розділу І Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 (далі - Положення №73), витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); а доходами - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно з пунктом 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (далі - Положення №318), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. У свою чергу, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена (п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, далі - Положення №290).

Із зазначеного вбачається, що кошти, залучені та/ або вилучені власниками (учасниками) підприємства не можуть включаються до складу доходу та витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» від 12.03.2015 серії УАК №016464 до складу учасників товариства залучено ТОВ «Пріма Девелопмент» з часткою такого учасника у статутному капіталі товариства у розмірі 65,00%.

Також, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру, ТОВ «Пріма Девелопмент» станом на момент розгляду справи судом є засновником (учасником) ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Отже, враховуючи правове регулювання цього питання відповідно до вимог Положення №290, Положення №73 та Положення №318, кошти, які надійшли від ТОВ «Пріма Девелопмент», як учасника ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», не є доходом, а тому не є об`єктом оподаткування.

За таких обставин правильними є висновки суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень контролюючого органу про не відображення ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» фінансового доходу від дисконтування кредиторської заборгованості у момент виникнення заборгованості у загальному розмірі 7 099 552,00 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 7 099 552,00 грн. та не здійснення амортизації дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу.

Стосовно третього епізоду порушень зазначеного в акті перевірки від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225, а саме не отримання доходу/ економічної вигоди в сумі 494879,00 грн., у результаті чого заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 484879,00 грн. та податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 98977,00 грн., з огляду на надання ТОВ «Ніссан Мотор Україна» послуг зі зберігання за ціною, що є значно нижчою від витрат, понесених під час надання таких послуг.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що висновки перевірки про порушення платником вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, а саме заниження ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» інших доходів на загальну суму 484 879,00 грн визнані недоведеними та скасовані рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 12.09.2018 №29332/6/99-99-11-01-01-25. Зазначене враховано під час прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.09.2018 №.

Що стосується четвертого епізоду порушень зазначеного в акті перевірки від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225.

Так, в акті перевірки вказано про те, що ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» віднесено на витрати суму грошових коштів у розмірі 381 873,33 грн., перерахованих у листопаді 2017 року приватному виконавцю Горбачц С.Ф. в якості компенсації витрат за судовим наказом від 11.10.2017 №910/23511/15. У бухгалтерському обліку вказана операція відображена по Д-ту рах. 948 «Визнані штрафи, пеня, неустойка» та К-ту рах. 6855 «Розрахунки з іншими кредиторами», Д-т 79 К-т94. Кошти перераховано за рішенням суду у справі з ПП «Віталфарм», за результати якої встановлено, що працівниками ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» неналежно виконувались обов`язки зі зберігання товару, реалізованого ПП «Віталфарм», що і спричинило подання позову до суду на загальну суму 1 119 897,50 грн.

З урахуванням викладеного, контролюючим органом вказано про не здійснення підприємством заходів зі встановлення матеріально-відповідальних осіб, винних у причинених збитках та не віднесено на розрахунки з даними особами суму грошових коштів, сплачених за судовим наказом, а також не нараховано резерв для відшкодування витрат.

Суд першої інстанції, надаючи праву оцінку висновкам відповідача з цього приводу посилався на положення статті 139 ПК України, та зазначив, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами з посиланням на відповідні законодавчі положення обов`язковості нарахування позивачем резерву для відшкодування витрат та необхідності визначення у межах спірних правовідносин осіб, винних у причинених збитках.

Проаналізувавши висновки зазначені в акті, обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилань контролюючого органу на порушення позивачем підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 ПК України, а саме заниження різниці, що виникає при формуванні резервів (забезпечень), що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 381873,00 грн, у тому числі за 2017 рік на суму 381 873,00 грн.

Що стосується п`ятого епізоду порушень зазначеного в акті перевірки від 06.06.2018 №131/26-15-14-07-01-10/14333225.

Перевіркою позивача встановлено, що у порушення підпункту пункту 44.1. статті 44, пункту 138.1., 138.2 статті 138 ПК України ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» занижено фінансовий результат до оподаткування відображений у р.03 додатку (у результаті чого занижено показник р.1.1. на 165311 грн та завищено показник р.1.2.1 на 2655951 грн), у частині амортизаційних відрахувань на суму дооцінки основних засобів на загальну суму 2821262 грн.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вказане порушення мало місце у ІІ кварталі 2011 року.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Вказане означає, що грошове зобов`язання платника податків у разі самостійного визначення його суми контролюючим органом виникає лише у випадку визначення цієї суми не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації у випадку недотримання контролюючим органом вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України податкові зобов`язання в платника податків не виникають.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в зв`язку з порушенням відповідачем строку протягом якого він може самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, «Автомобільний центр Голосіївський», в силу положень пункту 102.1 статті 102 ПК України є вільним від такого грошового зобов`язання.

Ураховуючи те, що висновки про порушення позивачем вимог ПК України щодо епізоду 1 - частково та епізодів 2,4,5, зазначені в акті перевірки спростовано під час судового розгляду, при цьому відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для їхнього скасування.

Водночас апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя О.І.Шурко

Суддя О.М.Оксененко