Справа № 640/18024/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Київ № 640/18024/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - позивач, АТ «Укртрансгаз») з позовом до приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича (далі - відповідач, приватний виконавець Крайчинський С.С.), в якому просить про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 21.07.2020 ВП № 62621744 в розмірі 10 890 725,60 грн., стягнення з відповідача коштів основної винагороди у розмірі 10 890 725,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останній не мав права приймати на виконання виконавчий документ від повіреної особи, якій не надано таке право, що призвело до безпідставного прийняття спірної постанови та, як наслідок, стягнення з позивача винагороди виконавця у вказаному розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку, передбаченому ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 62621744, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» (далі - ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння»).

Відповідач звернувся до суду з відзивом (т. 1 а.с. 142-146), в якому стверджує про безпідставність позовних вимог з огляду на правомірність вчинення відповідачем дій та, як наслідок, прийнятої постанови.

Таким чином, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Також відповідачем на виконання вимог суду надані матеріали виконавчого провадження № 62621744 (т. 1 а.с. 147-182).

Представником третьої особи подано до суду пояснення (т. 1 а.с. 122-129), в яких, посилаючись на правомірність дій та постанови відповідача, він просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2020 у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Позивачем подано заперечення на пояснення третьої особи (т. 1 а.с. 199-203), в яких позивач наводить фактично ті ж аргументи та доводи, що і у позовній заяві, спростовуючи пояснення третьої особи.

Також позивачем подано до суду відповідь на відзив (т. 1 а.с. 210-215), в якій він стверджує, зокрема, про здійснення Джоболдою А.В. у виконавчому провадженні дій саме як адвокатом та вказує на відсутність в матеріалах виконавчого провадження документів, які підтверджують повноваження начальника відділу судової роботи на представництво інтересів стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 241-243), в яких вказував на правомірність своїх дій та прийнятої постанови, а також на наявність підстав для стягнення суми основної винагороди.

Третя особа подала до суду відповідь на заперечення позивача (т. 1 а.с. 247-250), в якій зазначила про безпідставність позиції позивача, викладеної у запереченнях на пояснення третьої особи та у відповіді на відзив.

В судовому засіданні сторони звернулись до суду з клопотанням (т. 1 а.с. 253) про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, з огляду на що, на підставі ст. 194 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2020 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 62621744 (т. 1 а.с. 16-17) з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/17533/19 про стягнення з АТ «Укртрансгаз» (боржник) на користь ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» (стягувач) 108 539 308,27 грн. - суми збитків та 367 947,42 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Одночасно, 21.07.2020 відповідачем прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 62621744 (т. 1 а.с. 11-13), в якій встановлено, що виконавчий документ, що підлягає виконанню, має майновий характер, а сума винагороди становить 10 890 725,60 грн., що складає 10 відсотків від суми стягнення та, як наслідок, вирішено стягнути таку суму з позивача на користь відповідача.

Не погоджуючись з такою постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулює Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 15 названого Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи (ч. 3 вказаної норми).

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору (абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що не тільки ЦК України, а і Закон України «Про виконавче провадження» розрізняє види представництва, як то представництво за законом, за довіреністю та інші, тобто передбачено існування та можливість реалізації різноманіття, яке надає інститут представництва у виконавчому провадженні.

В той же час, Закон України «Про виконавче провадження» виокремлює ще один вид представництва у виконавчому провадженні - адвокатом, що має підтверджуватися зазначеними документами.

Так, з матеріалів справи видно, що з заявою про відкриття виконавчого провадження (т. 1 а.с. 24) звернувся представник ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» за довіреністю Джоболда А.В.

Водночас, згідно з довіреністю від 01.06.2020 (т. 1 а.с. 25) ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» в особі голови правління та заступника голови правління, які діють на підставі статуту, цією довіреністю уповноважили адвоката Джоболду А.В. представляти інтереси товариства перед, зокрема, приватними виконавцями. Для чого останньому надається право бути представником товариства, в тому числі з усіма правами, що надані законодавством позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, стягувачу та боржнику, заявнику, скаржнику, кредитору тощо, зокрема, підписувати та подавати документи, позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд рішень тощо; подавати (підписувати) адвокатські запити стороннім (третім) особам; підписувати та подавати документи, в тому числі виконавчі заяви.

Аналіз вказаної довіреності свідчить про те, що вона видана Джоболді А.В. саме як адвокату, а не представнику юридичної особи у розумінні ЦК України та ч. 3 та абз. 1 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження».

Інакше кажучи, повноваження Джоболди А.В. при зверненні до відповідача з названою заявою мали, в силу вимог абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», підтверджуватися не тільки довіреністю, виданою адвокату, а і ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

Таким чином, твердження третьої особи про те, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не має жодного відношення до спірних правовідносин не тільки є хибним, а і за вказаних обставин безпосередньо розповсюджується у вказаній частині на них.

Крім того, положення абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» повною мірою корелюються з положеннями ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, суд також не може прийняти до уваги посилання відповідача та третьої сторони на наявність у матеріалах ВП № 62621744 наказу про призначення представника стягувача Джоболди А.В. начальником юридичного відділу ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння», що на їх думку свідчить про представлення інтересів товариства саме начальником відділу, оскільки (1) довіреність видана Джоболді А.В. саме як адвокату, а не начальнику юридичного відділу ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння», (2) вказані обставини жодним чином не змінюють статус Джоболди А.В. як представника у ВП № 62621744 з адвоката на начальника юридичного відділу ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, згідно з п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432 (далі - Інструкція № 512/5), ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту п. 10 розділу II «Учасники виконавчого провадження» Інструкції № 512/5 повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження. У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Таким чином, відповідач, під час опрацювання заяви про відкриття виконавчого провадження представника ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» за довіреністю адвоката Джоболди А.В., мав пересвідчитися у наявності у нього належних документів на підтвердження повноважень для здійснення представництва ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» саме як адвокатом, чого останнім зроблено не було.

В той же час, згідно з ч.ч. 1 та 7 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що безпідставне прийняття заяви про відкриття виконавчого провадження має наслідком не тільки відкриття виконавчого провадження, а і одночасно, як вірно стверджує відповідач, стягнення винагороди приватного виконавця.

З огляду на невчинення відповідачем дій з приводу необхідності пересвідчитись у наявності у Джоболди А.В. належних документів на підтвердження повноважень для здійснення представництва ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» саме як адвокатом, а також неподання останнім таких документів одночасно з заявою про відкриття виконавчого провадження, що відповідачем не заперечується, суд вважає вказані обставини достатньою підставою для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.07.2020 ВП № 62621744 в розмірі 10 890 725,60 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів основної винагороди у розмірі 10 890 725,60 грн., суд зважає на таке.

З п. 3 постанови від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62621744 вбачається, що відповідач постановив стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 890 725,60 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 371 грн.

Отже, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.07.2020 ВП № 62621744 у розмірі 10 890 725,60 грн., яка є наслідком вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, не є достатнім за висновком суду, за умови чинності вказаної постанови від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження, для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, суд зауважує, що предметом спору в межах даної адміністративної справи є постанова від 21.07.2020 про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 62621744 у розмірі 10 890 725,60 грн., а не постанова від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження№ 62621744.

Тобто, лише за умови скасування постанови від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження№ 62621744 повністю або в частині п. 3 будуть наявні за висновком суду правові підстави для стягнення з відповідача такої суми.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своєї постанови.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається прийняття відповідачем постанови, яка не відповідає наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, 9/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 30019801) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича від 21.07.2020 про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 62621744 в розмірі 10 890 725,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, 9/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 30019801) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн. з приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 25/2, ІПН: НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко