Справа № 600/1597/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 р. м. Чернівці справа № 600/1597/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення на підставі оновленої довідки від 09.07.2020 р. №11/117 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України;

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 розміру пенсії за рахунок виплати 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.07.2018 р з 05.03.2019 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.07.2018 р. з 05.03.2019 р. та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 р. з урахуванням проведених платежів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з виплати сум пенсії у заниженому розмірі, станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці;

- встановити судовий контроль за виконанням рішенння, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, призначеної відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-XII, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р., виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України 09.07.2020 р. №11/117. Вказану відмову позивач вважає протиправною. Зокрема, безпідставними, на його думку, є доводи відповідача щодо відсутності постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 р. та яким визнано протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. №103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393" та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.03.2018 р. і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин та якою встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. Вважає, що на підставі положень, встановлених указаними нормативно-правовими актами, ним набуто право на перерахунок пенсії з 01.07.2018 р. з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та виплати перерахованої пенсії в повному обсязі. Крім цього, на переконання позивача, що з дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18 норма, що обмежувала складові грошового забезпечення, які враховуються при перерахунку пенсії перестала діяти як така, що нечинна.

01.10.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

16.10.2020 р. відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що перерахунок пенсії позивача з 01.03.2018 р. проводиться з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 21.05.2018 р., яка надійшла на адресу відповідача від Адміністрації Державної прикордонної служби України, на виконання положень Постанови №103 та відповідно до норм Закону №2262-ХІІ, чинних на час перерахунку. Стосовно того, що відповідачем повернуто на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України довідку про розмір грошового забезпечення від 09.07.2020 р. №11/117, зазначено, що після винесення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 р. Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім постанов Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 24.12.2019 р. №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян"). Не надходили також і повідомлення про підстави перерахунку від Мінсоцполітики до Пенсійного фонду України, на підставі чого можливе проведення підготовчої роботи щодо забезпечення проведення таких перерахунків. Отже, підстав для перерахунку пенсії немає. Відповідачем зазначено також про безпідставність вимоги позивача про здійснення виплати пенсії у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, оскільки така суперечить пункту 2 Постанови №103. Остання, в свою чергу, не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій. Між тим, після визнання вказаного пункту Постанови №103 нечинним, 14.08.2019 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №804, якою передбачено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 р. в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 р. Враховуючи наведене, відповідач не вбачає протиправних дій по відношенню до позивача, а перерахунок його пенсії проведено згідно чинного законодавства, що діяли на час вчинення таких дій. Розмір пенсії, який отримує позивач станом на час розгляду даної справи не дає підстав для його перерахунку та виплати згідно позовних вимог. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з довідкою Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.05.2018 р. №11/13761 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103, для перерахунку пенсії позивача враховано наступні складові: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років (50%).

На підставі вказаної довідки та на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 р. з урахуванням 70% розміру грошового забезпечення.

09.07.2020 р. Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено на адресу позивача копію довідки від 09.07.2020 р. №11/117 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 р. у відповідності до вимог постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", згідно з якою для перерахунку пенсії позивача враховано такі види грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; надбавка за особливості проходження служби; премія.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив: здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 р. з урахуванням видів грошового забезпечення, визначених довідкою Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.07.2020 р. №11/173 здійснити перерахунок виплаченої позивачу пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.; на підставі перерахунків здійснити виплату різниці між нарахованої йому пенсії із врахуванням раніше виплачених сум та перерахованої пенсії з 01.01.2018 р.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.08.2020 р. №2400-0333-8/23707 повідомлено позивача про те, що відповідно до вимог рішення Уряду від 21.02.2018 р. №103 з січня 2018 р. перерахунок пенсії, зокрема, особам із числа військовослужбовців Державної прикордонної служби України проводився з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби, що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Врахування інших видів грошового забезпечення при перерахунку раніше призначених пенсій постановою КМУ від 21.02.2018 р. №103 не було передбачено. Порядок виплати перерахованих сум пенсії з 01.01.2018 р. чітко був визначений зазначеним вище рішенням Уряду. Зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. окремі положення постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103, зокрема пункти 1 та 2, визнано нечинними. Нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", після дати набрання рішенням суду законної сили, окрім рішень Уряду від 14.08.2018 р. № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 24.12.2019 р. №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" не приймалися. У зв`язку з цим, а також з урахуванням вимог статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата вищевказаних пенсій продовжується у встановлених розмірах. Додатково проінформовано, що відповідачем довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р. повернуто на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України. Отже, підстави для перерахунку пенсії відсутні, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 та 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Законом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-XII (далі - Закон №2262-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно Закону №2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно ч. 2 та 3 ст.51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, пенсії підлягають перерахунку на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" (далі - Порядок №45 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 Порядку №45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи). Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 Порядку №45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Згідно з абз.1 п.5 Порядку №45 під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. №103 (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивача у 2018 р.) було встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 01.03.2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до п.1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 р. у таких розмірах: з 01.01.2018 р. - 50 %; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 75 %; з 01.01.2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

Поряд з цим, суд зауважує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 р. №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. залишено без змін.

Беручи до уваги наведене, щодо вимог провести перерахунок з обов`язковим врахуванням всіх видів грошового забезпечення на момент його звільнення варто зазначити наступне.

Як зазначено судом вище, відповідно до п. 3 Порядку №45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Судом встановлено, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України на адресу відповідача було направлено довідка про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсій відповідно до Постанови №103, видана на ім`я позивача, згідно змісту якої до складу грошового забезпечення входило: посадовий оклад 4510,00 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 2960,00 грн.

На підставі вказаних складових грошового забезпечення, які визначені у вказаній вище довідці, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача.

Поряд з цим, співставленням складових сум грошового забезпечення, які використовувались відповідачем при призначенні пенсії позивачу та тих, які використовувались при її перерахунку, судом встановлена розбіжність між такими.

Варто зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, зокрема тим, яким призначення пенсій здійснюється на підставі Закону №2262-ХІІ.

Отже, органи Пенсійного фонду України виконують виключно функцію з призначення, перерахунку та виплати пенсії. Обчислення грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсій залишилось у компетенції органів, де особа проходила службу.

Додаток 2 до Порядку №45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою №103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Водночас, у компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку №45.

Однак зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, а тому з 05.03.2019 р. - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

При цьому, порядок дій, які необхідно вчинити відповідачу у зв`язку із втратою чинності положеннями п. 1, 2 Постанови №103 та змін до п. 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

Зокрема, на час проведення перерахунку пенсії позивача п. 3 Порядку №45 було встановлено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Тобто, на державний орган, з якого особи були звільнені із служби, покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку №45.

Поряд з цим, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2007 р. №3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 р. №135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Так, п. 23 Порядку №3-1 встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст.63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Відповідно до п. 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст.63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Разом з цим, 30.08.2017 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018 р. та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, а також пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що з 05.03.2019 р. з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст.9 Закону №2011-ХІІ.

До того ж рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/3858/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року, в якій суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Водночас, до моменту отримання належної довідки від державного органу, з якого особу було звільнено із служби, у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

При цьому, відповідно до положень п.4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.2 і 3 ст.51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

09.07.2020 р. Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено на адресу позивача копію оновленої довідки від 09.07.2020 р. №11/117 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 р.

Водночас, у листі від 28.08.2020 р. відповідачем зазначено про те, що вказану довідку повернуто на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Враховуючи наведені вище висновки, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що лише після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та повідомлення про підстави перерахунку від Мінсоцполітики до Пенсійного фонду України, органи Пенсійного фонду України можуть проводити підготовчу роботу щодо забезпечення проведення таких перерахунків.

Отже, повернення відповідачем оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 09.07.2020 р. №11/117 є протиправним.

У свою чергу, звертаючись до відповідача із заявою, позивач самостійно долучив копії листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.07.2020 р. та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р. від 09.07.2020 р. №11/117.

Стосовно самостійного подання вказаних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області суд зазначає, що згідно ч.1 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону проводиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Зі змісту цієї норми вбачається наявність права подавати пенсіонерам додаткові документи лише для перерахунку пенсії у зв`язку із введенням в дію Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи те, що Закон №2262-ХІІ прийнятий 09.04.1992 р., то всі перерахунки пенсії, пов`язані з введенням його в дію, вже проведені, а позивачу, враховуючи дату призначення йому пенсії, такий перерахунок не здійснювався.

Між тим, згідно п. 23 Порядку №3-1 пенсіонерам надано право подавати органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які надають право на підвищення пенсії, однак даний Порядок суперечить положенням Порядку №45, оскільки не приведений у відповідність до цього нормативно-правового акту і не може бути застосований до цих правовідносин, оскільки за правилами подолання ієрархічної та темпоральної колізії мають бути застосовані нормативно-правові акти вищої юридичної сили, які прийняті пізніше в часі і є спеціальними актами, а саме Порядок №45.

Крім цього, суд зазначає, що п. 23 Порядку №3-1 був прийнятий з метою правового врегулювання відносин, які на той час не були врегульовані. Саме з метою регламентації зазначених правовідносин був прийнятий Порядок №45.

Як зазначалось вище, на сьогодні органи Пенсійного фонду України виконують виключно функцію з призначення, перерахунку та виплати пенсії. Обчислення грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсій залишилось у компетенції органів, де особа проходила службу. Тому отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача має наслідком виникнення для відповідача обов`язку вчинити відповідні дії щодо перерахунку та виплати пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що зазначені у такій довідці.

Згідно з ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Враховуючи зміст наведеної норми, суд вважає, що до 05.03.2019 р. відповідач, як суб`єкт владних повноважень при здійсненні перерахунку пенсії позивача повинен був враховувати пункти 1, 2 постанови №103, що обмежували перелік складових грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при перерахунку пенсії.

Щодо вимог позивача стосовно виплати пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 р., ухваленій у справі № 826/3858/18, вказав на відсутність у Кабінету Міністрів України права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії, оскільки системний аналіз ст. 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить про те, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

У наведеній вище справі Верховний Суд надавав оцінку на предмет правомірності п. 2 Постанови №103, якою було передбачено, що виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 р. у таких розмірах: з 01.01.2018 р. - 50 %; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 75 %; з 01.01.2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

Зазначений пункт визнаний протиправним, оскільки не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.

Поряд з цим, 14.08.2019 р. КМУ прийнято постанову №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04.09.2019 р. та якою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Тобто, фактично КМУ повторно продубльовано норму, яка була в нечинному пункті 2 Постанови №103 щодо здійснення виплати пенсії у таких розмірах: з 01.01.2018 р. - 50 %; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 75 %; з 01.01.2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

При цьому, положення ст. 51, 52, 55, 63 Закону №2262-XII в частині наявності у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії, якій не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати не змінювались.

З наведеного вбачається, що постанова КМУ №804 від 14.08.2019 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" не відповідає Закону №2262-XII.

Відповідно до ч.3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки постанова КМУ №804 від 14.08.2019 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" не відповідає Закону №2262-XII, суд застосовує у спірних правовідносинах норми Закону №2262-XII нормативно-правового акту, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивачу з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Крім цього, Кабінетом Міністрів України 24.12.2019 р. прийнято постанову "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" №1088, п.п. 1 п. 1 якої установлено, що: з 01.01.2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

Варто також зауважити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.11.2019 р., ухваленій у справі №826/3858/18 та яку суд відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України застосовує до цих правовідносин.

Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.

Так у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заява № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).

У справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Вирішуючи вказаний спір, суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 (05.03.2019 р.) позивач має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та з розрахунку 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачу в проведенні перерахунку пенсії з 05.03.2019 р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби від 09.07.2020 р. №11/117 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, а також виплати пенсії з указаної дати з урахуванням 100 % суми підвищення, діяв не на підставі Конституції та законів України.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушеного права суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 05.03.2019 р. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р.

Суд звертає увагу, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та з розрахунку 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. а не станом на 01.07.2018 р.

Звертаючись до суду позивач також просив зобов`язати виплати на його користь суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з виплатою сум пенсії у заниженому розмірі.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-III від 19.10.2000 (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Згідно з статтями 1-2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-III, Порядком № 159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року по справі № 522/5664/17 (провадження К/9901/2999/17), від 20.02.2018 по справі № 336/4675/17 (провадження N К/9901/23/17), в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд застосовує при виборі і застосуванні до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що на даний час відсутня виплата основної суми доходу в розумінні Закону № 2050-III, за наявності якої можлива виплата суми компенсації.

А тому, враховуючи вищезазначене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з виплати сум пенсії у заниженому розмірі, станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не проведені (не виплачені) відповідачем, а тому заявлені вимоги є передчасними.

Стосовно позовної вимоги, щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин, а також враховуючи відсутність обґрунтованих сумнівів щодо невиконання відповідачем даного судового рішення (ухваленого на підставі зразкової справи), в разі набрання ним законної сили, суд не встановлює обов`язку для відповідача на подання звіту, а тому відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 28.09.2020 р. №27.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 420,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення на підставі оновленої довідки від 09.07.2020 р. №11/117 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

3. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 розміру пенсії за рахунок виплати 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 05.03.2019 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 05.03.2019 р. та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 р. з урахуванням проведених платежів.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 420,00 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код )

Суддя І.В. Маренич