Справа № 620/1607/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/1607/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,
У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно матеріальну шкоду в сумі 63060,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на час звільнення, відповідачами завдана державі в особі військової частини НОМЕР_1 пряма дійсна шкода за фактом виходу з ладу санітарного автомобіля Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 . Станом на день звернення до суду зазначена шкода становить 63060,00 грн та відповідачами в добровільному порядку не відшкодована.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 позовна заява залишена без руху. У встановлений строк вимоги ухвали виконані.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк представником ОСОБА_1 подано відзив на позов, в якому останній заперечував проти його задоволення з підстав того, що, станом на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 звільнена з військової служби, не є військовослужбовцем, а тому норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» на неї не поширюються. Крім того вказує на порушення процедури притягнення до матеріальної відповідальності.

Від ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надходив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) № 303 від 16.12.2016 молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 298 від 23.11.2018 солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, згідно з Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2020 № 185 у Військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування з метою встановлення причин і умов за фактом виходу з ладу санітарного автомобіля Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 .

За результатами службового розслідування за шкоду, завдану державі в особі військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ), пов`язану з виходом з ладу санітарного автомобіля Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , відповідачів відповідно до Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 63060,00 грн, про що складено акт службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2020 та видано наказ «Про результати службового розслідування» від 02.03.2020 № 149.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 205 від 21.08.2019 старшого лейтенант медичної служби ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 120 від 22.05.2019 солдата ОСОБА_2 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З метою досудового врегулювання спору Військовою частиною НОМЕР_1 на зареєстровані адреси проживання відповідачів направлені листи (претензії) за № 768, № 769 від 23.03.2020 разом з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 02.03.2020 № 149 та отримані ними (а.с.93-100).

Вказані обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням відповідачами матеріальної шкоди, спричинені при виконанні ним службових обов`язків в період знаходження з позивачем в правовідносинах, пов`язаних з перебуванням на військовій службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно по п. 4 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ від 03.10.2019 року (далі Закон №160-ІХ) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону №160-ІХ переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, шо діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, збитки, що складаються із заборгованості відповідачів перед державою в особі позивача, склали 63060,00 грн, з яких 31530,00 грн з ОСОБА_1 (15 прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб) та 31530,00 грн з ОСОБА_2 (15 прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб), що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 02.03.2020 № 149 (а.с.19-32).

Даний наказ відповідачами не оскаржений.

Враховуючи викладені обставини, відповідачі повинні відшкодувати збитки у розмірі 63060,00 грн на користь держави в особі позивача.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) майнову шкоду в розмірі 31530 (тридцять одну тисячу п`ятсот тридцять ) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) майнову шкоду в розмірі 31530 (тридцять одну тисячу п`ятсот тридцять ) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко