Справа № 208/2652/20
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2652/20
№ провадження 2-а/208/84/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Вілкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мелконян А.С., Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Рау Д.С. про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати дії відповідача Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мелконян А.С. щодо складання постанови серії ЕАК № 2421746 від 21.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконними, визнати постанову серії ЕАК № 2421746 від 21.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною та скасувати її. Визнати дії відповідача інспектора Рау Д.С. щодо складання постанови серії ЕАК № 24211784 від 21.04.2020 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконними, визнати постанову серії ЕАК № 2421784 від 21.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною та скасувати її.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.04.2020 приблизно о 22.23 год. він рухався по автодорозі М04 з м. Дніпро в напрямку м. Кам`янське в салоні автомобіля BMW 530і державний номер НОМЕР_1 , але не керував даним автомобілем, а знаходився на пасажирському місці, поруч з водієм. Автомобіль рухався по дорозі, де здійснив випередження лівою смугою патрульного автомобіля поліції, що рухався правою смугою з малою швидкістю та вимкненими синіми проблисковими маячками, після чого зайняв праву смугу руху біля статуї «Бик» звернув вправо у напрямку м. Кам`янське, де зупинився на узбіччі, та на прохання водія він пересів за кермо автомобіля. Яким мотивував своє прохання тим, що в силу доволі пізньої години втомився і не хотів через те потрапити в аварійно небезпечну ситуацію. Пересівши за кермо, ще не вспів почати рух, побачив позаду сині проблискові маячки патрульного автомобіля та сигнали який він подавав дальнім світлом фар. Рух автомобіля не починав дочекавшись поліцейського, який представився як ОСОБА_2 , зачитавши його права та повідомив, що порушено п.11.2 ПДР України, а саме рух в лівій смузі, при вільній правій смузі на дорогах з двома або більше смугами для руху в одному напрямку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Крім того пояснив що є інформація стосовно відсутності страхового полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Після складання постанови ЕАК № 2421746 про порушення п.11.2 ПДР України, до інспектора Мелконян Артура Саркісовича приєднався інспектор Рау Д.С., який склав протокол ЕАК № 2421784 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом із тріщиною на вітровому склі в зоні роботи стекло очисників. На усне клопотання щодо ознайомлення з відеозаписом порушення, інспектор проігнорував.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 травня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутність представника.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою ЕАК № 2421746 від 21.04.2020 року, винесена інспектором Мелконян Артура Саркісовича, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 21.04.2020 о 22.23 керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі. Чим порушив п. 2.1 г ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того постановою серії ЕАК № 2421784 від 21.04.2020 р. винесеною інспектором Рау Д.С. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., де зазначено, що водій транспортного засобу керував транспортним засобом з тріщиною на вітровому склі в зоні роботи склоочисника чим порушив п.31.4 ПДР України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи прийняті рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст.121 КУпАП передбачає зокрема відповідальність за керування водієм транспортного засобу, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Докази, які би спростовували пояснення позивача про те, що він у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України рухався до найближчого можливого місця ремонту, відсутні.

Статтею ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність події і складу адміністративного правопорушення. Натомість, відповідачем не подано до суду заперечень і не спростовано викладені у позові доводи позивача. Доказів які би спростовували, що позивач у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України рухався до найближчого можливого місця ремонту, відповідач в постанові не зазначив та суду не надав. Доводи позивача не спростовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Згідно з п.п. «г» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

ПДР України встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У п. 2.1 "б" ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

У п. 2.1«ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за відсутність або ненадання полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало порушення ним приписів КУпАП, а саме через відсутність поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, суд зазначає, що відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється зокрема Відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, виходячи з зазначеного, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VІІІ надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Проте представником Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області не було подано до суду як доказ відеозапис з якого можна б було встановити наявність або відсутність факту правопорушення, також не було подано доказів про здійснення позивачем іншого правопорушення, яке б слугувало зупиненню транспортного засобу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час зупинки транспортного засобу у поліцейського були відсутні докази вчинення позивачем правопорушення та передбачена законом підстава для зупинки транспортного засобу.

Відповідачем до матеріалів справи не долучено відеозапис як доказ процедури розгляду поліцейським адміністративного матеріалу. Також не надано суду доказ фіксації вчинення позивачем будь-якого правопорушення.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було порушено вимоги ПДР, чи були інші підстави для зупинки транспортного засобу, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведене та відсутністю доказів порушення позивачем вимоги ПДР, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення полісу обов`язкового страхування.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, а саме без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №201/16607/16-а.

З урахуванням зазначеного, правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вимога пред`явити договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є необґрунтованим, оскільки у відповідача були відсутні підстави для зупинки позивача, а відповідно і підстави для перевірки наявності у нього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17.

Оскільки у справі немає доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП, то склад цих правопорушень відсутній.

Враховуючи, що рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (конституційний принцип презумпції невинуватості), тому розглядаючи позов в межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягають скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 247, 251, 256, 283, 289 п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мелконян А.С., Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Рау Д.С. про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мелконян А.С. серії ЕАК № 2421746 від 21.04.2020 р. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасувати та провадження по справі закрити.

Постанову Інспектора батальйону №3 роти №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Рау Д.С. серії ЕАК № 2421784 від 21.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.