Справа № 420/2208/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2208/20

Головуючий в І інстанції: Іванов Е.А.
Дата та місце ухвалення рішення: 07.07.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та несплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з визнанням його інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 16 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 174 від 5 грудня 2019 року, яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з визнанням його інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2019 року щодо виплати йому одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є капітаном в запасі, який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Також, суд першої інстанції встанови, що позивачем вперше другу групу інвалідності було отримано довічно ще у 2002 році, що також підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 174 від 5 грудня 2019 року, з якого вбачається що 08.07.2002 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія ОА № 091018 від 08.07.2002 року).

19.02.2018 року відповідно до наказу командира батальйону охорони військової частини позивач був призначений старшим робочої команди по будівництву вбиральні на території базового табору батальйону охорони разом з військовослужбовцями військової служби за контрактом молодшими сержантами.

Як встановлено судом першої інстанції, цього ж дня (19.02.2018 року) близько 16:00 позивач виліз на дах вбиральні з метою перекриття даху вбиральні. Перебуваючи на висоту близько 2-х метрів від землі, не втримав рівновагу та впав з даху, при цьому вдарився тулубом об металеву огорожу та відчув різкий біль в районі грудної клітини та черевної порожнини.

Внаслідок захворювання, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, отримане останнім 19.02.2018 року, а саме: поєднана торако-абдомінальної травма, закрита травма живота з ушкодженням підшлункової залози, відрив нижнього краю підшлункової залози, за очеревинна гематома, гематома малого сальника, забій задньої стінки шлунку, гемоперитоніум, ЗТГК, закритий перелом 6, 7, 8, 9 ребер справа та 4, 5, 6 ребер зліва, посттравматичний пульмоніт, шок ІІ-ІІІ ступеню - позивач неодноразово проходив лікування згідно встановлених йому діагнозів, що підтверджується відповідними виписками та довідками.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1095 від 02.07.2019 року визначено, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.06.2019 року № 168 позивача, командира 3 роти охорони батальйону охорони звільнено з військової служби у запас за підпунктом «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 06.09.2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Також, як встановлено судом першої інстанції, органами МСЕК 25.09.2019 року після повторного огляду позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного із захистом батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ № 715864).

Позивач 31.10.2019 року звернувся до військового комісару Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, згідно якої просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності з відповідними документами.

02.01.2020 року, листом № 7, позивача повідомлено про те, що розглянувши вищезазначену заяву та подані ним документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, про що між іншим вказано у витязі з протоколу засідання комісії від 05.12.2019 року № 174, затвердженого Міністром оборони України 16.12.2019 року.

Зі змісту вказаного витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.12.2019 року № 174, вбачається, що розглянувши документи та заяву подані позивачем - Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з підстав того, що: заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності у 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги; згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбувалася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності; заявнику причину інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на викладене.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даній справі оцінці підлягають доводи та докази, що покладені відповідачем в основу прийняття оскаржуваного рішення, а також суд має перевірити відповідність прийнятого відповідачем рішення критеріям, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до п. 16 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 174 від 05 грудня 2019 року, позивача 08.07.2002 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія ОА № 091018 від 08.07.2002 року), та 25.09.2019 року під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ № 715864 від 25.09.2019 року).

Із пункту 16 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 174 від 05 грудня 2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з двох підстав: 1) заявник не має право на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги; 2) заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не погодився з такими підставами відмови, з огляду на викладене.

Так, статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (чинного та в редакції на момент звернення позивача за призначенням одноразової грошової допомоги) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України.

При цьому, згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертизи комісії.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ від 25.09.2019 року № 715864, позивачу під час повторного огляду встановлено другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, інвалідність встановлена до 01.10.2020 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що днем виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги, у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, є 25.09.2019 року.

Відповідно до п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Ця норма була чинною на час виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги та й на час звернення із заявою про отримання грошової допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся із заявою на отримання грошової допомоги 31.10.2019 року, тобто в строк, встановлений п. 8 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не погодився з доводами відповідача стосовно того, що вперше позивачу встановлено групу інвалідності, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги у 2002 році, а тому, позивач не має права на отримання допомоги, оскільки правові норми, що діяли на той час, не передбачали виплату такої допомоги, з огляду на те, що позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 25.09.2019 року, а Порядок № 975 набув чинності 24.01.2014 року, тобто, право позивача на отримання допомоги виникло під час дії Порядку, який передбачає право на отримання такої допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що позивачу встановлено другу групу інвалідності у 2019 році, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, отримане останнім 19.02.2018 року, а саме: поєднана торако-абдомінальної травма, закрита травма живота з ушкодженням підшлункової залози, відрив нижнього краю підшлункової залози, за очеревинна гематома, гематома малого сальника, забій задньої стінки шлунку, гемоперитоніум, ЗТГК, закритий перелом 6, 7, 8, 9 ребер справа та 4, 5, 6 ребер зліва, посттравматичний пульмоніт, шок ІІ-ІІІ ступеню, що підтверджено відповідними направленнями до органів МСЕК, довідками військово лікарських комісій, відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав того, що в 2002 році такої норми не існувало.

Зазначені обставини в поданій апеляційній скарзі жодним чином не оспорюються апелянтом.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не погодився з другою підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, викладеної у п. 16 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, а саме: заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, з огляду на викладене.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року, який набрав чинності з 01.01.2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017 року) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності (2002 р.) виникли до набрання чинності зазначеними Законами, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача.

Висновки суду щодо дії в часі та порядку застосування наведених вимог пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 806/2187/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 826/7472/18, на які посилається апелянт.

Що стосується посилань відповідача у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі на те, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент отримання травми згідно якої йому встановлено 25.09.2019 року другу групу інвалідності відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААБ №715864, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обставини щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння на момент отримання травми, згідно якої позивачу встановлено 25.09.2019 року другу групу інвалідності відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААБ №715864 не було покладено в основу прийнятого рішення відповідачем про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ці обставини не можуть бути прийнятті до уваги при вирішенні питання щодо правомірності оскаржуваного рішення.

Більш того, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні справи суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини вказують на не повне дослідження при розгляді комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - заяви позивача від 31.10.2019 року та доданих до неї документів, та суд першої інстанції зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2019 року щодо виплати йому одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.11.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька