Справа № 120/1505/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1505/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

11 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Бойка Д.В.,

представника відповідача: Черпітяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 13.01.2020 та № від 13.01.2020; стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" судовий збір у розмірі 21020 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 11.12.2019 за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт №1101/0515/38134923, у висновках якого зазначено про порушення товариством ():

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, ч. 1, 3, 5 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", П (С) БО16 "Витрати", в результаті чого товариством занижено податок на прибуток всього в сумі 751 519 грн. в т.ч.:

за 2018 рік занижено в сумі 187 279 грн. (в т.ч. за ІІ квартал в сумі 169 881 грн., за ІІІ квартал в сумі 16128 грн., за ІV квартал в сумі 1270 грн.);

за І півріччя 2019 року занижено в сумі 564 240 грн. (в т.ч. за І квартал в сумі 129 639 грн., за ІІ квартал в сумі 434 601 грн.);

- п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України в результаті чого товариством занижено ПДВ всього в сумі 835 022 грн., в т.ч.:

за липень 2017 року на 89999 грн., за серпень 2017 року на 31243 грн., за березень 2018 року на 20688 грн., за травень 2018 року на 19638 грн., за червень 2018 року на 27190 грн., за лютий 2019 року 43938 грн., за квітень 2019 року на 224228 грн., за травень 2019 року на 254100 грн., за червень 2019 року на 123998 грн.

Так, зокрема перевіряючими у вказаному акті вказано про наступне.

На порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, ч. 1, 3, 5 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", П (С) БО16 "Витрати" ТОВ завищено інші операційні витрати по господарських операціях без фактичного їх здійснення, та які не підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами всього в сумі 4175107 грн.

Так, згідно обставин, викладених в акті від 11.12.2019 №1101/0515/38134923, висновки перевіряючих стосуються взаємовідносин товариства по придбанню послуг у:

1) ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (до перевірки надано договір доручення на продаж продукції від 01.04.2017 №7, договір про надання послуг від 01.03.2018 №ЕА-1804-14-П). Посилаючись на протокол допиту свідка в рамках кримінального провадження №0000058, перевіряючі вказали, що згідно свідчень ОСОБА_1 були відсутні будь-які взаємовідносини останнього з підприємством позивача;

2) ФОП ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 (до перевірки надано договір доручення на продаж продукції від 03.01.2017 №1, договір доручення на продаж продукції від 01.02.2019 №73). Посилаючись на протокол допиту свідка в рамках кримінального провадження №0000058, перевіряючі вказали, що згідно свідчень ОСОБА_2 були відсутні будь-які взаємовідносини останнього з підприємством позивача;

3) ФОП ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 (до перевірки надано договір доручення на продаж продукції від 18.01.2017 №2, договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2016 №ЕА-1604-5-П). Посилаючись на надану інформацію ГУ Національної поліції у Вінницькій області, перевіряючі вказали, що ОСОБА_3 в періоді за який проводилась перевірка з 01.07.2016 по 30.06.2019 перебував за межами України, зокрема в періодах з 27.07.2017 по 12.08.2017, з 27.10.2017 по 05.11.2017. В той же час, в періоді перебування за межами митної території України ФОП ОСОБА_3 надавались ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" послуги та складались відповідні акти, які підписувались особисто ОСОБА_3 , що є фактично неможливим в режимі реального часу. Крім того, у ФОП ОСОБА_3 у відповідних періодах були відсутні наймані працівники;

4) ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_4 (до перевірки надано договір доручення на продаж продукції від 28.01.2017 №7, договір доручення на продаж продукції від 22.01.2018 №9, договір доручення на продаж продукції від 16.01.2019 №9, договори про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.08.2016 №ЕА-1608-27-11, від 03.01.2018 №ЕА-18041-7-П). Посилаючись на надану інформацію ГУ Національної поліції у Вінницькій області, перевіряючі вказали, що ОСОБА_4 в періоді за який проводилась перевірка з 01.07.2016 по 30.06.2019 перебувала за межами України, зокрема в періодах з 27.10.2017 по 05.11.2017, з 29.07.2017 по 08.08.2018, з 30.01.2019 по 30.06.2019. В той же час, в періоді перебування за межами митної території України ФОП ОСОБА_4 надавались ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" послуги та складались відповідні акти, які підписувались особисто ОСОБА_4 , що є фактично неможливим в режимі реального часу. Крім того, у ФОП ОСОБА_4 у відповідних періодах були відсутні наймані працівники.

Згідно висновків акту перевірки від 11.12.2019 наявність у позивача актів виконаних робіт не є безумовною підставою для віднесення сум, зазначених у актах, до складу витрат, а наявність податкових накладних виписаних по операціях з вказаними ФОП не є безумовною підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки від 11.12.2019 №1101/0515/38134923, позивач 26.12.2019 подав заперечення на акт до ГУ ДПС у Вінницькій області.

За результатами виявлених порушень, на підставі акту перевірки від 11.12.2019 №1101/0515/38134923, ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 13.01.2020 №, яким ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 939399 грн.;

- від 13.01.2020 №5 яким ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1043778 грн.

Разом з тим, 20.01.2020 товариством подано до ДПС України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 13.01.2020 №, №5.

Рішенням ДПС України від 19.03.2020 №1009816/99-00 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 13.01.2020 № та №5 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доводи контролюючого органу про нереальність господарських операцій ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 оскільки вказані ФОП фігурують у кримінальних провадженнях, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків господарських операцій позивача та цими контрагентами. Також судом враховано, що представником позивача надано до матеріалів справи копії довіреностей від 01.08.2017, від 22.01.2018, від 16.01.2019 якими ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 вчиняти від її імені всі юридичні дії, що виникають з виконання договорів №ЕА-1608-27-П від 01.08.2017, №9 від 22.01.2018, №9 від 16.01.2019; копії довіреностей від 10.04.2016, від 18.01.2017, якими ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 вчиняти від його імені всі юридичні дії, що виникають з виконання договорів №ЕА-1604-5-П від 01.04.2016.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). Згідно з пунктом 5 Положення дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пункти 5 - 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, визначають, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені

Таким чином, об`єктом справляння податку на прибуток є фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності підприємства, за правилами бухгалтерського обліку та відкоригований на різниці, передбачені ПК України. Обов`язковою умовою виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів.

За правилами підпункту "а" пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Умовами реалізації права платника на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи контролюючого органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Судом першої інстанції зазначено, що реальність господарських операцій товариства позивача підтверджують наявні у матеріалах справи документи:

- договір про надання послуг від 01.03.2018 №ЕА-1804-14-П, укладений ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з ФОП ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт (наданих послуг) за договором від 01.03.2018 №ЕА-1804-14-П, акти виконаних робіт за договором доручення на продаж №132 від 01.04.2017: від 28.04.2017, від 31.05.2017, акт від 30.06.2017, від 31.10.2017; податкові накладні від 28.04.2017 №1, від 31.05.2017 №2, від 30.06.2017 №2, від 31.10.2017 №1, від 16.04.2018 №1, від

- договір доручення на продаж продукції від 03.01.2017 №1, укладений ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з ФОП ОСОБА_2 ; акти виконаних робіт (наданих послуг), результатів виконання доручень за договором від 03.01.2017 №1: від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017, від 28.04.2017, від 31.05.2017, від 30.06.2017, від 31.08.2017, від 31.10.2017, від 31.12.2017, від 28.02.2018, акти виконаних робіт (наданих послуг) за договором доручення на продаж від 01.03.2018 №13: від 31.03.2018, від 30.04.2018, від 31.05.2018, від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 28.09.2018, від 31.10.2018, від 29.12.2018, акти виконаних робіт (наданих послуг), результатів виконання доручень за договором від 01.02.2019 №73: від 28.02.2019, від 29.03.2019; податкові накладні від 31.01.2017 №3, від 28.02.2017 №2, від 31.03.2017 №3, від 28.04.2017 №2, від 31.05.2017 №2, від 30.06.2017 №5, від 31.08.2017 №3, від 31.10.2017 №2, від 31.12.2017 №2, від 28.02.2018 №2, від 31.03.2018 №2, від 30.04.2018 №3, від 31.05.2018 №3, від 31.07.2018 №3, від 31.08.2018 №1, від 28.09.2018 №3, від 31.10.2018 №3, від 29.12.2018 №3, від 28.02.2019 №4, від 29.03.2019 №3, від 30.04.2019 №3, від 31.05.2019 №3;

- договір доручення на продаж продукції №2 від 18.01.2017, укладений ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з ФОП ОСОБА_3 ; договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2016 №ЕА-1604-5-П; акт прийому-передачі наданих послуг від 31.07.2017; акти виконаних робіт (наданих послуг) за договором №2 від 18.01.2017: від 31.07.2017, від 31.10.2017; акт прийому-передачі наданих послуг за договором від 01.04.2016 №ЕА-1604-5-П від 31.10.2017; податкові накладні: від 31.07.2017 №2, від 31.07.2017 №1, від 31.10.2017 №1, від 31.10.2017 №2;

- договори доручення на продаж продукції №7 від 28.01.2017, №9 від 22.01.2018, №9 від 16.01.2019 укладені ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з ФОП ОСОБА_4 ; договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.08.2016 №ЕА-1608-27-П, акт прийому-передачі наданих послуг до договору від 01.08.2016 №ЕА-1608-27-П від 31.07.2017, акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 28.01.2017 №7 від 31.10.2017, акти прийому-передачі наданих послуг до договору від 03.01.2018 №ЕА-1801-7-П від 31.07.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 29.03.2019, акти виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 22.01.2018 №9 від 31.07.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 29.03.2019, акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 16.01.2019 №9 від 28.02.2019, від 29.03.2019; податкові накладні від 31.10.2017 №2, від 31.10.2017 №1, від 31.07.2018 №2, від 31.07.2018 №1, від 31.01.2019 №2, від 31.01.2019 №1, від 28.02.2019 №2, від 28.02.2019 №3, від 28.02.2019 №1, від 29.03.2019 №3, від 29.03.2019 №1, від 29.03.2019 №2, від 30.04.2019 №3, від 30.04.2019 №2, від 30.04.2019 №1, від 31.05.2019 №1, від 31.05.2019 №2, від 27.06.2019 №1, від 27.06.2019 №2, від 27.06.2019 №3.

Надаючи оцінку вказаним документам колегія суддів зазначає наступне.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, зазначеними документами не встановлено яким чином послуги контрагентів були оплачені, не додано також доказів їх реальної сплати. Під час судового засідання представником позивача не заперечувалось, що позивачем ні під час перевірки відповідачем ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро", ні до суду не надавались доказів оплати таких послуг.

Апеляційний суд зауважує, що для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами. Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.

Відтак, вірною є позиція податкового органу, що надані позивачем документи не можна вважати такими, що підтверджують здійснення господарської операції, виходячи з чого суд приходить до висновку, що показники податкового обліку підприємства по даним відносинам не підтверджені у встановленому порядку. Позивачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та підтверджують факти господарської діяльності, яка здійснюється з розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування спірних сум податкових вигод. Відповідно, при прийнятті оскаржуваних рішень контролюючий орган діяв правомірно, у межах наданих йому повноважень.

Водночас, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що посилання контролюючого органу про нереальність господарських операцій ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 оскільки вказані ФОП фігурують у кримінальних провадженнях, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків господарських операцій позивача та цими контрагентами. Суд зазначає, що вирок суду, який би підтверджував фіктивне підприємництво вказаних вище ФОП відсутній. Водночас, належних та допустимих доказів реальності господарських операцій, а саме зміни майнового стану ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" представником позивача суду не надано.

Надаючи оцінку відносинам ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Так, згідно інформації ГУ Національної поліції у Вінницькій області, в періоді за який проводилась перевірка з 01.07.2016 по 30.06.2019 вказані фізичні особи-підприємці перебували за межами України, зокрема: ФОП ОСОБА_3 в періодах з 27.07.2017 по 12.08.2017, з 27.10.2017 по 05.11.2017, ФОП ОСОБА_4 з 27.10.2017 по 05.11.2017, з 29.07.2017 по 08.08.2018, з 30.01.2019 по 30.06.2019.

При цьому, в періоді перебування за межами митної території України ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 надавались ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" послуги та складались відповідні акти, які підписувались особисто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що є фактично неможливим в режимі реального часу. Окрім того, у зазначених осіб у відповідних періодах були відсутні наймані працівники.

Колегія суддів не приймає до уваги копії довіреностей від 01.08.2017, від 22.01.2018, від 16.01.2019 якими ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 вчиняти від її імені всі юридичні дії, що виникають з виконання договорів №ЕА-1608-27-П від 01.08.2017, №9 від 22.01.2018, №9 від 16.01.2019; копії довіреностей від 10.04.2016, від 18.01.2017, якими ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 вчиняти від його імені всі юридичні дії, що виникають з виконання договорів №ЕА-1604-5-П від 01.04.2016, з огляду на наступне.

Апеляційний суд вважає, що у разі уповноваження інших осіб, на вчинення відповідних правочинів від їх імені, документи мають містити відомості щодо підписанта, який власне засвідчує правочин.

Водночас, як вже зазначалось вище, ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 надавались позивачу послуги та складались відповідні акти, які підписувались ними особисто.

Суд звертає увагу, що наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Формальна наявність договорів, податкових накладних не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи не можуть бути свідченням фактичного виконання господарських операцій за наявності у справі обставин, які виключають можливість надання послуг між суб`єктами.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 05.03.2012 у справі № 21-421а11, від 22.11.2016 у справі № 826/11397/14, від 24.05.2016 у справі № 21-5332а15 та Верховний Суд у постанові від 05.05.2020 у справі № 826/14426/16.

Отже, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" за платежем "податок на прибуток" (код платежу 11021000) за податковим зобов`язанням на суму 751519 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 187880 грн., а також податкового повідомлення-рішення від 13.01.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" за платежем "податок на додану вартість" (код платежу 14010100) за податковим зобов`язанням на суму 835022 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 208756 грн.

Відтак, судом першої інстанції порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 листопада 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.