Справа № 348/965/20
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/965/20

12 листопада 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю представника позивача, адвоката - Гедзика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Шаповалова С.В., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Шаповалова С.В., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив визнати протиправною і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Представник відповідачів: поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП Шаповалова С.В., Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі, оскільки вважає, що вимоги позивача є безпідставними і необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, наведених у відзиві. Крім того просить розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши відзив на позов, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року складена відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що згідно висновку працівника поліції, 17.06.2020 року о 08 год. 30 хв. у м.Київ, Дарницьке шосе, вона, керуючи автомобілем на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснила виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, позивача було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ствердив, що з даною постановою сторона позивача не згідні, оскільки жодних правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушувала.

Судом з`ясовано, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським допущено істотні порушення вимог Конституції України та КУпАП.

Зокрема, в ході розгляду справи, всупереч вимогам ст.ст.245, 247 КУпАП, з`ясування обставин події не здійснювалось, оскільки винесенню постанови не передувало будь-яке дослідження доказів. Не вжито жодних заходів до опитування неупереджених свідків, а саме водіїв інших транспортних засобів, які в той момент рухались поблизу автомобіля позивача, тощо.

Як наслідок, не дотримано визначених завдань у провадженнях про адміністративні правопорушення щодо об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом.

Суд констатує, що у відповідності до ч.2 ст.122 КУпАП, за якою складена постанова відносно ОСОБА_1 , відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено які саме правила дорожнього руху порушила позивач.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідачів вказує, що на переконання поліцейського, ОСОБА_1 порушила п.11.4 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - і тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, як достовірно встановлено судом, поліцейським взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП ОСОБА_2 постанова винесена за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., що свідчить про недослідження обставин справи, розбіжність висновків сторони відповідачів та їх передчасність.

Як встановлено в судовому засіданні, будь-яких пояснень позивача щодо дослідження обставини справи поліцейським не було взято до уваги.

Також в судовому засіданні достовірно встановлено, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Тобто, поліцейським фактично не було зафіксовано порушення позивачем ПДР, яке б доводило її вину, а також при розгляді не були досліджені інші докази по справі.

Таким чином, при винесенні даної постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейським допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Також, працівником поліції в оскаржуваній постанові не вказано та не встановлено свідків події.

ОСОБА_1 як особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оспорювала порушення на яке вказував працівник поліції, однак останнім не виконано обов`язок щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, поліцейський ДПП виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, крім оскаржуваної постанови, жодних доказів, в розумінні КУпАП, вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський, не задавав жодних запитань позивачу, не слухав її пояснення.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що поліцейський виніс постанову серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши достатньо доказів їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані представником відповідачів: поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП ОСОБА_2 та Департаменту патрульної поліції.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано достатньо доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б беззаперечно доводили вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідачі по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяла не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП, ст.ст.77, 122, 210, 211, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Шаповалова С.В., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову серії ДП18 №699560 від 17.06.2020 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.