Справа № 540/2345/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2345/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача розпорядження за №74 від 26.05.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 ЗУ "Про державну службу" №3723-12 від 16.12.1993 р. у розмірі 70% щомісячного грошового утримання судді у відставці з 15.05.2020 року з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №1037/20 від 28.07.2020 р.

Ухвалою від 26.08.2020 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме для надання до суду завірених належним чином копій письмових доказів.

27.08.2020 р. позивач вимоги ухвали суду виконала, у зв`язку з чим ухвалою від 28.08.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримувала пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, після смерті чоловіка з 15.05.2020 р. їй було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою, у якій просила надати інформацію про призначену пенсію по втраті годувальника. У серпні 2020 року пенсійних орган повідомив позивачку, що пенсія по втраті годувальника їй була призначена та перерахована згідно норм визначених ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка не погоджується із такою позицією пенсійного органу та вважає, що пенсія повинна нараховуватися на підставі ст.37 ЗУ «Про державну службу» згідно довідки Херсонського апеляційного суду про щомісячне грошове утримання судді у відставці №1037/20 від 28.07.2020 року у розмірі 70% від заробітної плати, зазначеної у довідці. Відтак вважає рішення відповідача протиправним та таки, що не відповідає нормам чинного законодавства та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18.09.2020 р. відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Зазначає, що 26.05.2020 р. було прийнято рішення №74 відносно позивачки, яким переведено ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника. 20.07.2020 р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області шляхом подачі звернення через вебпортал ПФУ, про надання роз`яснення щодо свого пенсійного забезпечення, на що їй була надана відповідь в рамках ЗУ «Про звернення громадян». Позивача повідомлено, що базовою величиною для визначення розміру її пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника. В той же час питання пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормавані ст.25,27,28,40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач наголошує, що жодної заяви чи звернення з питання переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст.37 ЗУ «Про державну службу» з урахування довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подано не було.

ГУ ПФУ в Херсонській області звертає увагу, що судді не відносяться до категорії державних службовців, тому дія ЗУ «Про державну службу», на яку посилається позивач не поширюється на суддів. Крім того, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні ЗУ «Про статус суддів» ні ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких здійснювали та здійснюють свою діяльність судді.

Відповідач стверджує, що правова природа пенсії, яка призначається на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та довічного грошового утримання судді не є тотожними. Відтак, довічне грошове утримання не є видом пенсії у розумінні законодавства, а тому не може бути базовою величиною при розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З наведених підстав вважає дії пенсійного органу правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 30.04.2009 р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

05.05.2020 р. позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із клопотанням у якому просила, мовою оригіналу, : «…Прошу перевести мене з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який до 27.03.2020 року дня смерті отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Додаю наступні документи: 1. Свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_2 , №287651 від 27.03.2020; 2. Свідоцтво про укладення шлюбу, І-КГ №438742 від 29.06.1976, 3. Пенсійне посвідчення чоловіка ОСОБА_2 , серія НОМЕР_1 від 28.09.2016…»

Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 26.05.2020 №74 ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 15.05.2020 у розмірі 5569,82 грн. (50% розміру пенсії за віком годувальника).

20.07.2020 р. ОСОБА_1 через веб-портал ПФУ звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із клопотанням у якому просила, мовою оригіналу, «…Прошу надати ґрунтовну інформацію про призначену мені пенсію по втраті годувальника, вказавши в інформації порядок нарахування у відповідності до нормативних документів, а також зазначити всі складові та відсоток, які враховані при обчислені пенсії. В доповнення прошу надати примірник розпорядження (рішення) про призначення мені пенсії і довідку по заробітній платі, що врахована при перерахунку пенсії по втраті годувальника. Прошу надати письмову відповідь у строки передбачені ЗУ «Про звернення громадян»…».

Листом від 05.08.2020 р. №2914-2789/М-02/8-2100/20 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомила позивачу, що відповідно до ст.37 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацюючого члена сім`ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника. Страховий стаж годувальника становить 44 роки 10 місяців 22 дні, коефіцієнт страхового стажу - 0,44833. Пенсія обчислена із заробітку годувальника за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2016. Відтак розмір пенсії за віком годувальника становить - 11612,93 грн., а розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника - 5806,47 грн (11612,93 грн х 50%).

Позивач не погодився із зазначеним, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника регламентовані статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти.

При цьому, частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, встановлені статтею 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі також - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено сферу його дії. Так, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначає ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Частиною 1 ст. 9 цього Закону передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом вище, 05.05.2020 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням №74 від 26.05.2020 р. ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% від розміру пенсії, яку б отримував її чоловік, а не від розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу на те, що питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, згідно з ст. 46 Конституції України, за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства. Так, призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому, вказаним Законом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Також при вирішенні спірних правовідносин суд враховує рішення у яких Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 року у справі №4-рп/2016, рішення від 20.03.2002 року у справі №5-рп/2002, від 01.12.2004 року у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 року у справі №8-рп/2005, від 22.05.2008 року №10-рп/2008, від 03.06.2013 року у справі №3-рп/2013).

У рішенні від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Таким чином, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №236/3193/16-а, від 11.07.2019 року у справі №667/1568/16, від 15.01.2020 року у справі №592/7939/16-а.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого пенсійним органом рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 26.05.2020 р. №74, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати пенсійний орган здійснити переведення її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст.37 ЗУ «Про державну службу» №3723-12 від 16.12.1993 , у розмірі 70% щомісячного грошового утримання судді у відставці, необхідно зазначити наступне.

Згідно з нормами ст.37 зазначеного закону визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, варто зазначити, що судді не відносяться до категорії державних службовців, на яких поширюється дія ЗУ «Про державну службу». Також, як зазначалося судом вище, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні Законом України «Про статус суддів» ні Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

За наведених обставин, враховуючи встановлення судом правомірності прийнятого рішення №74, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області з 15.05.2020 року перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст.37 ЗУ «Про державну службу» у розмірі 70% щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду №1037/20 від 28.07.2020 р.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, позивач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності оскаржуваного рішення, натомість відповідач під час призначення позивачу пенсії у зв`язку з тратою годувальника діяв в межах наданих повноважень та на підставі норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 112010200