Справа № 420/6093/19
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 420/6093/19

адміністративне провадження № К/9901/28203/20

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року

у справі № 420/6093/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Миколаївській області, у якій останній просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 30 серпня 2019 року № 93-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 01 жовтня 2019 року № 106-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 30 серпня 2019 року № 93-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 01 жовтня 2019 року № 106-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідачем подано касаційну скаргу.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

У тексті поданої касаційної скарги скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, проте ніяким чином не обґрунтовує даного посилання та не вказує на жоден пункт частини другої чи третьої статті 353 КАС України, у порушення якого були винесені оскаржувані рішення.

З огляду на викладене, ураховуючи приписи частини другої та третьої статті 353 КАС України, такі обґрунтування є недостатніми для відкриття касаційного провадження у даній справі.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Державної фіскальної служби України підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України , -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі №420/6093/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Е. Мацедонська