Справа № 160/13206/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Ясенова Т.І., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телевідеосервіс» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телевідеосервіс» про стягнення податкового боргу,-
19.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Телевідеосервіс» подало до суду апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020.
При перевірці апеляційної скарги встановлено, що скаргу подано з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою заявником не додано до скарги документ про сплату судового збору, проте подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що відповідач фактично не здійснює протягом 2020 року господарську діяльність та не має прибутку від здійснення такої діяльності, а тому не має можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на теперішній час.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не пізніше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до частини 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що наведена норма також може бути застосована і до юридичних осіб та суб`єктів владних повноважень, якщо у них відсутні достатні кошти на рахунках для оплати судових витрат чи їх рух заблоковано внаслідок арешту.
Так, на підтвердження обставин викладених у клопотанні заявником апеляційної скарги надано копію Податкової декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ «Телевідеосервіс» за 2019 рік; копію Фінансової звітності малого підприємства станом на 31.12.2019 та на 30.06.2020.
Разом з тим, суд зазначає, що посилання скаржника на відсутність прибутку за 2019 рік та І півріччя 2020 року, не є доказами відсутності достатніх коштів на його рахунках для сплати судових витрат на момент звернення до суду з апеляційною скаргою чи блокування їх руху внаслідок арешту.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що надані до суду документи належним чином не підтверджують відсутність достатніх коштів для сплати судових витрат на момент звернення до суду з апеляційною скаргою чи блокування їх руху внаслідок арешту, отже неможливість сплатити судовий збір заявник апеляційної скарги належним чином не довів, а тому підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.
Окремо слід зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом становить 1921 грн.
Як свідчать матеріали справи, позивачем подано позов у грудні 2019 року та містить вимоги майнового характеру, ціна позову 611921,22 грн., а тому ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви складала 9178,82 грн.
Згідно з частиною 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши, невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.
Керуючись ст. 169, 241-245, 298 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телевідеосервіс» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року - залишити без руху.
Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.
Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Ясенова