Справа № 463/7771/20
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/7771/20
Провадження №2-а/463/155/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді - Шеремети Г.І.
з участю секретаря с/з - Козак О.В.
представника відповідача - Колеснікової Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, 74) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11.08.2020 року, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11.08.2020 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2020 року начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Рава-Руська" (тип А) відділу прикордонної служби "Рава-Руська" (тип Б» Львівського прикордонного загону капітаном Головченко Іваном Олександровичем було складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення №011242, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП, а саме: порушення 11.08.2020 року о 02.30 год. режиму в пункті пропуску «Рава-Руська» через державний кордон України. Зазначає про те, що 10.08.2020 року близько 21:00 прибув у пункт пропуску "Рава-Руська-Хребенне" з метою надання правової допомоги ТОВ "Візард-Лайт" та участі у процедурі огляду. Зважаючи на те, що працівники ДПСУ протягом 5 годин не допускали його до виконання його обов`язків, як адвоката, та чинили інші дії, спрямовані на перешкоджання до здійснення правомірної діяльності захисника (представника особи), близько 2 ночі він в`їхав на територію пункту пропуску по закордонному паспорту, уточнив у працівників підрозділу охорони державного кордону та державної митної служби місцезнаходження транспортного засобу ТОВ "Візард-Лайт", отримав усний дозвіл та пішов у напрямку боксу поглибленого огляду. У боксі Позивач повторно надав документи, що підтверджують повноваження, як адвоката, після чого туди прибув старший зміни ДПСУ, начальник групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Рава-Руська" (тип А) відділу прикордонної служби "Рава-Руська" (тип Б" Львівського прикордонного загону капітан Головченко Іван Олександрович та повідомив Позивачу, що він не надає такий дозвіл і наполягає на складенні постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскаржувану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та винесеною за відсутності доказів його вини у вчиненні правопорушення. Вважає, що не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпПА, оскільки не був особою, яка перетинала державний кордон України, так як перебував у пункті пропуску з метою надання правової допомоги у порядку статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і не мав наміру перетинати кордон. Вважає, що в оскаржуваній постанові не наведено жодних доказів, які підтверджують факт відсутності дозволу представників підрозділу охорони державного кордону на залишення транспортного засобу. У процесі складання оскаржуваної постанови йому не було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП та зміст статті 63 конституції України, про що зроблена відмітка у постанові, а також у наданих до неї поясненнях. Ввважає помилковим формулювання, яке міститься в оскаржуваній постанові про те, що у разі несплати Позивачем, як громадянином України, штрафу у строк, установлений ч. 1 ст.307 КУпАП, йому буде заборонено в`їзд в Україну на підставі ст.13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки відповідно до преамбули, цей Закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Як наслідок, він не поширює свою дію на громадян України. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який(яка) передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.
Позивач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених в поданому та долученому до матеріалів справи відзиві на позов (а.с.25-31). Просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості, а оскаржувану постанову залишити без змін. З приводу зазначених позивачем у позовній заяві недоліків оскаржуваної постанови надав суду наступні пояснення. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно вчинення громадянином України ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП не складався, в постанові про накладення адміністративного стягнення відсутня графа про ознайомлення з правами. Роз`яснення прав зазначено на бланку пояснення, однак позивач підписався про те, що йому не було роз`яснено прав. Щодо того, що постанова про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11 серпня 2020 року містить формулювання про те, що у разі несплати громадянином штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП на підставі ст. 13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» буде заборонено в`їзд в Україну, а також на підставі ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягується з порушника подвійний розмір штрафу. Ця постанова затверджена Додатком 6 до вищевказаної Інструкції із зазначенням даного тексту. Щодо громадян України, то звичайно, що заборона в`їзду їм не ставиться, а за несплату штрафу в установлений термін, постанова направляється в органи виконавчої влади для примусового стягнення штрафу в подвійному розмірі. Щодо твердження, що у постанові про накладення адміністративного стягнення відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення повідомив, що у постанові №011242 зазначено, що порушивши вимоги наказу АДПСУ «Про затвердження Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон» від 29.08.2011 року №627 та вимоги наказу начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од «Про режим в пункті пропуску «Рава-Руська» та зони прикордонного контролю», громадянин Украйни ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КупАП. Тобто невиконання вимог наказу АДПСУ від 29.08.2011 року №627 та вимог наказу начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од передбачає настання адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП «Порушення режиму в пункті пропуску».

Крім того, покликаючись на положення Пункту 3.2 Розділу III вищевказаного Порядку, представник відповідача зазначив про те, що позивач не відноситься до категорії осіб, які мають право безперешкодного перебування в пункті пропуску за наявності службового посвідчення. Порядок перебування інших осіб в пункті пропуску встановлено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в даному випадку наказ начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од). Зокрема, згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Наказу - у разі потреби отримання дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску за службовою необхідністю представнику юридичної особи чи фізичній особі, керівнику цієї організації (підприємства, установи), фізичній особі подавати письмове звернення на ім`я начальника Львівського прикордонного загону не пізніше ніж за 1 добу до запланованого тимчасового перебування в пункті пропуску через державний кордон, у якому зазначати установчі дані особи, назва пункту пропуску, мета і термін перебування в ньому. Після надання дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску представнику юридичної особи або фізичній особі, видавати тимчасову перепустку - номерний документ Державної прикордонної служби України, який надає йому право на перебування в пункті пропуску через державний кордон протягом визначеного терміну.

Оскільки жодних звернень на ім`я начальника Львівського прикордонного загону ні 10, ні 11 серпня 2020 року щодо дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску представників ТОВ «Візард-Лайт» - не надходило, відповідно позивач і не отримав дозволу на право тимчасового перебування в пункті пропуску «Рава-Руська». На територію пункту пропуску позивач потрапив, як особа, яка слідує через державний кордон України за паспортним документом (в даному випадку у напрямку на виїзд з України), однак даним вчинком позивач ввів в оману представників прикордонної служби, самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та прослідував на напрямок в`їзд в Україну для надання правничої допомоги ТОВ «Візард-Лайг». Даними діями позивач порушив режим у пункті пропуску «Рава-Руська», внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Ухвалою судді від 15.09.2020 року справу позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246 КАС України, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2020 року начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Рава-Руська" (тип А) відділу прикордонної служби "Рава-Руська" (тип Б» Львівського прикордонного загону капітаном Головченко Іваном Олександровичем було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення №011242, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП.

Згідно копії оскаржувана постанови, яка долучена до матеріалів справи (а.с.5) вчинене позивачем ОСОБА_1 правопорушення проявилось в тому, що вищевказаний громадянин 11 серпня 2020 року о 02 год. 30 прибув в пункт пропуску «Рава-Руська», територія Річківської сільської ради, Жовківського району, Львівської області у легковому автомобілі марки «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 , що слідував на виїзд з України в Республіку Польща та без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб, чим порушив режим в пункті пропуску, а саме вимоги абзацу 1 п. 2.9 «Порядок дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом АДПСУ від 29.08.2011 року № 627 та абзацу 1 п. 3.6 наказу начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 №62-од, «Про режим в пункті пропуску «Рава-Руська» та зони прикордонного контролю».

Статтею ст.202 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи суд виходить з наступного.

Положеннями пункту 3.2 Розділу III Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон» від 29.08.2011 року №627, закріплено вичерпний перелік категорій осіб, які мають право безперешкодного перебування в пункті пропуску за наявності службового посвідчення. Серед вказаних категорій не передбачено адвокатів.

Порядок перебування інших осіб в пункті пропуску встановлено наказом начальника Львівського прикордонного загону (в даному випадку наказ начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од).

Згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Наказу начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од, у разі потреби отримання дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску за службовою необхідністю представнику юридичної особи чи фізичній особі, керівнику цієї організації (підприємства, установи), фізичній особі подавати письмове звернення на ім`я начальника Львівського прикордонного загону не пізніше ніж за 1 добу до запланованого тимчасового перебування в пункті пропуску через державний кордон, у якому зазначати установчі дані особи, назва пункту пропуску, мета і термін перебування в ньому. Після надання дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску представнику юридичної особи або фізичній особі, видавати тимчасову перепустку - номерний документ Державної прикордонної служби України, який надає йому право на перебування в пункті пропуску через державний кордон протягом визначеного терміну.

Як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, обґрунтованість складення відносно позивача оскаржуваної постанови було мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Наказу начальника Львівського прикордонного загону від 30.03.2018 року №62-од, жодних звернень на ім`я начальника Львівського прикордонного загону ні 10, ні 11 серпня 2020 року щодо дозволу на тимчасове перебування в пункті пропуску представників ТОВ «Візард-Лайт» - не скеровув, відповідно позивач і не отримав дозволу на право тимчасового перебування в пункті пропуску «Рава-Руська». На територію пункту пропуску позивач потрапив, як особа, яка слідує через державний кордон України за паспортним документом (в даному випадку у напрямку на виїзд з України), однак даним вчинком позивач ввів в оману представників прикордонної служби, самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та прослідував на напрямок в`їзд в Україну для надання правничої допомоги ТОВ «Візард-Лайг».

Таким чином, даними діями позивач порушив режим у пункті пропуску «Рава-Руська», внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Позивач в судове засідання для спростування вказаних пояснень сторони відповідача не з`явився та відповіді на відзив на адресу суду не скерував.

Аналіз обставин справи на предмет їх відповідності наведеним вище положенням законодавства свідчить про те, що представник відповідача при складенні відносно позивача оскаржуваної постанови діяв з чітким дотриманням вимог чинного законодавства та за наявності в діях позивача складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим позовна заява підлягає залишенню без задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11.08.2020 року без змін.

Керуючись ст. ст. 6,9,72-77,286,295,297 КАС України, ст. 202 КУпАП, суд, -
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, 74) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11.08.2020 року залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення №011242 від 11.08.2020 року без змін.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.295,297 КАС України, п.15.5 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та підписано 16 жовтня 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.