Справа № 140/5788/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 рокуСправа № 140/5788/20 пров. № А/857/10391/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року (суддя Дмитрук В.В., м.Луцьк) у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі Головне управління) в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.01.2020 №№, (далі ППР №№, відповідно).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що висновки акта документальної планової перевірки ґрунтуються на неправильному застосуванні податкового законодавства, зазначені в акті обставини є необґрунтованим та помилковими, а податкові накладні з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «В.С.В. Автотранс» (далі ТОВ) виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) помилково. Вказує, що не укладав договорів про співпрацю з зазначеними контрагентами, не надавав транспортні послуги та не отримував від них коштів. Якщо кошти були отримані на розрахунковий рахунок підприємця, вони були повернуті, як помилково отримані. У зв`язку з встановлення помилкового включення виписаних податкових накладних та розрахунків коригування до них декларацій з податку на додану вартість (далі ПДВ) позивачем у порядку, встановленим податковим законодавством, подано уточнюючі розрахунки за кожен період з листопада 2016 по листопад 2018 року до проведення контролюючим органом спірної перевірки.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомленої сторони.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано висновки що наведені в акті перевірки контролюючого органу на підставі, якого прийнято оскаржуване ППР №.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним тлумаченням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , 18.07.2016 зареєстрований у Луцькій районній державній адміністрації Волинської області, як суб`єкт підприємницької діяльності (далі СПД), з 18.07.2016 перебуває на податковому обліку у відповідача, основний вид діяльності КВЕД: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (т.1 а.с.10-13).

Контролюючим органом у період з 12.12.2019 по 20.12.2019 проведено документальну планову перевірку СПД з питань, що становлять предмет заперечення за період з 18.07.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 27.12.2019 №8297/03-20-33-02/ НОМЕР_1 (далі Акт; т.1 а.с.12-45).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.3, 198.5 «г», пункту 198.6 статті 198, пункту 199. статті 199, пункту 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК) та вимоги наказу Міністерства фінансів України (далі Мінфін) від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 29.01.2016 за №159/28289; у редакції наказу Мінфіну від 23.02.2017 №276; далі Порядок №21), внаслідок чого занижено ПДВ, яке сплачується до державного бюджету на загальну суму 329613 грн, в тому числі: за листопад 2016 року на суму ПДВ 7265 грн, березень 2017 року - 6010 грн, травень 2017 року 21089 грн, червень 2017 року 24111 грн, серпень 2017 року 27180 грн, вересень 2018 року 17508 грн, грудень 2018 року 226450 грн, та завищено суму від`ємного значення за грудень 2018 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду ряд.21 на суму 99864 грн.

Головним управлінням 10.01.2020 на підставі Акта прийнято ППР:

№, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 329613 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 82403 грн;

№, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 99864 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 24966грн (т.1 а.с.45-46).

За наслідками адміністративного оскарження вказаних ППР №№, відповідно рішенням ДПС від 23.03.2020 №10505/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги (далі Рішення) скасовано ППР № в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 24966 грн, в іншій частині залишено без змін; ППР № залишено без змін (т.1 а.с.48-52).

На підставі Акта та Рішення Головним управлінням 07.04.2020 прийнято ППР №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 99864 грн. Вказане ППР № отримане скаржником 10.04.2020 та не є предметом оскарження в межах розглядуваної справи, а ППР № відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу V «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» затвердженого наказом Мінфіну 28.12.2015 №1204

(зареєстровано МЮУ 22.01.2016 за №124/28254; далі Порядок №1204) вважається відкликаним (податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні). У випадках, визначених підпунктами 2 і 4 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства (пункт 3 Розділу VПорядку №1204).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки згідно Рішення та прийняття контролюючим органом нового ППР, ППР № є відкликаним, то підстави для задоволення позову в частині скасування ППР № відсутні.

Вказане не позбавляє позивача права у встановленому законом порядку звернутися до суду із позов про визнання протиправним та скасування ППР №, пославшись, зокрема, на висновки викладені у цьому судовому рішенні.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При цьому під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК).

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Пунктом 199.1 статті 199 ПК передбачено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Згідно із пунктами 200.1, 200.2 статті 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Так зі змісту Акта видно, що позивачем зареєстровано видані податкові накладні з контрагентом ФОП ОСОБА_3 в листопаді, грудні 2016 року, лютому, березні, травні, липні, грудні 2017 року, січні 2018 року на суму ПДВ 0 грн, проте відповідно до розрахунків коригування податкові зобов`язання за спірні періоди відображено в сумі 13000 грн, 3000 грн, 700 грн, 5316,77 грн, 21000 грн, 6000 грн, 20000 грн, 13300 грн, внаслідок чого підприємцем занижено податкові зобов`язання на зазначені суми.

ФОП ОСОБА_1 зареєстровано видані податкові накладні з контрагентом ФОП ОСОБА_2 в грудні 2016 року, січні, лютому, квітні 2017 року на суму ПДВ 0 грн, липні 2017 року на суму ПДВ 5500, серпні 2017 року на суму ПДВ 7000 грн, січні 2018 року на суму ПДВ 35000 грн, квітні 2018 року на суму ПДВ 36488 грн, липні 2018 року на суму ПДВ 50000 грн, проте відповідно до розрахунків коригування податкові зобов`язання з даним контрагентом за спірні періоди відображено підприємцем в сумі 1833,33 грн, 2000 грн, 9160 грн, 7400 грн, 18500 грн, 4000 грн, 35000 грн, 36488 грн, 50000 грн внаслідок чого занижено податкові зобов`язання на зазначені суми.

Позивачем зареєстровано видані податкові накладні на контрагента ТОВ у березні 2018 року на суму ПДВ 30000 грн, квітні 2018 року на суму ПДВ 0 грн, травні 2018 року на суму ПДВ 15000 грн, вересні 2018 року на суму ПДВ 17200 грн, проте відповідно до звітності поданої підприємцем, податкові зобов`язання з даним контрагентом за березень, квітень 2018 року відображено в сумі 0 грн, травні 2018 року 15000 грн, червні 2018 року 46000 грн, вересні 2018 року 20000 грн, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання податкові зобов`язання на зазначені суми.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Так як, ОСОБА_1 подавались уточнюючі показники в Розшифровках податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), суми грошових зобов`язань є узгодженими.

Отже, позивачем в порушення вимог пункту 187.1 статті 187 ПК не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ за операціями з постачання послуг та в порушення вимог пункту 198.5 статті 198 ПК не нараховано податкові зобов`язання по операціях з придбання товарів/послуг, що не використовуються в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника, відповідно до отриманих податкових накладних протягом періоду, що перевірявся.

Водночас, позивач-апелянт наголошує на тому, що податкові накладні з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ зареєстровані в ЄРПН помилково, які в результаті були включені до податкової звітності, а саме декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

Відповідно до пункту 50.1 ПК у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №21 платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

У відповідності до пункту 1 розділу VI Порядку №21 уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 ПК, відтак позивачем було виявлено помилки у податкових деклараціях з ПДВ і подано уточнюючі розрахунки як самостійні документи.

Як досліджено судом апеляційної інстанції усі уточнюючі розрахунки були подані до проведення контролюючим органом документальної планової перевірки сум ПДВ (що відповідно передувала тій за наслідками якої винесено оскаржувані ППР), а саме останні уточнюючі розрахунки були подані 07.10.2019, дата початку проведення контролюючим органом перевірки 15.10.2019 (т.1 а.с.64-138).

Уточнюючі розрахунки були подані за кожен період з листопада 2016 року по листопад 2018 року.

Відповідно до пункту 5 розділу VI Порядку №21 у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх періодах впливатиме на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 21 декларації впливало на значення рядка 18 чи рядка 20.2.

Зважаючи на вказане уточнюючі розрахунки подано з листопада 2016 року по березень 2018 року за кожен період, оскільки ці виправлення впливали на рядок 18 декларацій з ПДВ.

Разом з тим, за період квітень 2018 року, листопад 2018 року також були показані неправильні дані в деклараціях з ПДВ, до яких податі уточнюючі розрахунки, хоча виправлення і не впливали на значення рядка 18 чи 20.2 в майбутніх періодах.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Порядку №21 у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

Оскільки уточнюючі розрахунки декларацій з ПДВ подавались за кожен період протягом листопада 2016 року листопада 2018 року, то в рядку 16.1 кожного наступного уточнюючого розрахунку відображались дані рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду.

Оскільки за період грудень 2018 року серпень 2019 року у податкових деклараціях з ПДВ були відображені правильні дані, підтверджені первинними документами і зареєстрованими податковими накладними, позивачем-апелянтом не здійснювались розрахунки за цей період.

Отже, за період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 виписав та зареєстрував помилкові податкові накладні на:

ФОП ОСОБА_2 у сумі 288881,33 грн, ФОП ОСОБА_4 у сумі 112316,77 грн, ТОВ у сумі 229900 грн. Разом 631098,10 грн.

На усунення вказаних недоліків позивач-апелянт виписав розрахунки коригування та отримувач зареєстрував такі розрахунки коригування, на помилкові податкові накладні на: ФОП ОСОБА_2 у сумі 55593,33 грн, ФОП ОСОБА_4 у сумі 112316,77 грн, ТОВ у сумі 151 300,00 грн. Разом 319210,10 грн.

Відтак, усі помилкові податкові накладні і розрахунки коригування до них були виключені з податкових декларацій з ПДВ, як помилково виписані.

Разом з тим, в Акті перевірки в зведеній таблиці щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань не враховані суми щодо помилково виписаних податкових накладних і розрахунків коригування які були зняті уточнюючими розрахунками до податкових декларацій з ПДВ, що і стало причиною висновку про заниження позивачем ПДВ, яке сплачується до державного бюджету на загальну суму 329613 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 82403 грн (т.1 а.с.31).

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та безпідставно погодився із доводами відповідача, що наведені ним у відзиві на позов, при цьому не надав жодної оцінки та аналізу доводам позивача та поданим на їх обґрунтування документів.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного ППР № та наявності підстав для його скасування. Разом з тим, як уже вказано вище ППР № вважається відкликаним згідно вимог ПК та Порядку №1204, а тому не може бути предметом судового оскарження в межах розглядуваної справи, що відповідно є наслідком для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина сьома статті 139 КАС).

Згідно квитанції від 09.04.2020 №0.0..1 позивачем за подання позову (в частині оскаржуваного ППР №) сплачено 4120,16 грн, за подання апеляційної скарги 7628,20 грн, що підтверджується квитанцією від 31.07.2020 №0.0..1 (т.1 а.с.9, т.2 а.с.2).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування всіх обставин справи, неправильного тлумачення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування ППР №, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року щодо відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2020 року №, скасувати та прийняти постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2020 року №.

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області () в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 11798 (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 36 (тридцять шість) копійок судових витрати у вигляді судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року.