Справа № 160/5741/20
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/5741/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року (суддя Златін С.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Омега» звернулось з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позов задоволено.

Суд вирішив Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби від 10.12.2019 року № UA110130/2019/200252/2 та від 18.12.2019 року № UA110130/2019/200262/1.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом не було враховано те, що декларантом на вимогу митниці додаткових документів надано не було, а наявні документи не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як було встановлено судом першої інстанції, між позивачем та Компанією «ПОП Лукретія», Греція, укладеного контракт від 21.01.2019 № F/114, у відповідності до умов якого Компанія «ПОП Лукретія» зобов`язалась поставити позивачу товару свіжі фрукти і овочі.

Асортимент та ціни товару визначаються у специфікаціях.

Ціна товару включає у себе вартість тари, упаковки, маркування та товаросупровідних документів, навантаження на транспортний засіб, доставку до місця призначення згідно умовами Інкотермс 2010, а також витрати по митному оформленню у країні Продавця.

Умови поставки FCA Афіни, Греція та DAP Дніпро, Україна відповідно до умов Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено в специфікаціях та інвойсах.

Умови оплати 100% попередня оплата суми, яка вказана у інвойсі.

У специфікації № 7 від 13.12.2019 року сторони погодили наступне: умови поставки FCA Панаріті, Греція; 100% попередня оплата товару; продукт апельсини свіжі.

У специфікації № 6 від 04.12.2019 року сторони погодили наступне: умови поставки FCA Панаріті, Греція; 100% попередня оплата товару; продукт апельсини свіжі.

У інвойсах № 2326 від 13.12.2019 та 04.12.209 № 2314 сторони додатково визначили найменування товару апельсин Навеліна; всі інші умови поставки, вартість товару залишись без змін.

На підставі поставки товару позивачем подано до митного органу наступні митні декларації: № UA110130/2019/250546 від 09.12.2019 та № UA 110130/2019/251837 від 18.12.2019.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обрано методу його визначення позивач разом із митною декларацією подав митному органу наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір від 21.01.2019 № F/114;

- специфікації № 7 від 13.12.2019 та № 6 від 04.12.2019 року;

- інвойси № 2326 від 13.12.2019 та № 2314 від 04.12.2019

- санітарний сертифікат;

- транспортні перевізні документи: договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 24.01.2019 № 240119, заявки на перевезення від 12.12.2019 та від 27.11.2019 року, дві міжнародні товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату № 1532 від 18.12.2019 та № 1481 від 09.12.2019.

Відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

- транспортні документи;

- висновки про якісні на вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- копію митної декларації країни відправлення.

Документи були витребувані від позивача у зв`язку з тим, що документи надані позивачем містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме:

відповідно до пункту 1.2 контракту товар постачається у відповідності та на умовах, вказаних у специфікаціях або додатку. В специфікації № 81 від 28.11.2019 року не зазначено сорт апельсину, у митній декларації країни відправлення також не зазначено сорт апельсину;

домовленість стосовно транспортування товару зафіксовано у заявці з експедитором від 27.11.2019 року та від 12.12.2019 року, що передувало даті формування специфікації від 28.11.2019 року № 81 та від 13.12.2019 року № 7, а також факту продажу товару згідно рахунків № 518 від 29.11.2019 року та № 2326 від 13.12.2019 року; автомобіль перевізника наданий для завантаження 28.11.2019 року не кореспондується з датою узгодження вартості партії оцінюваного товару;

у специфікації № 7 від 13.12.2019 року не зазначено сорт апельсину, однак у інвойсі № 2326 від 13.12.2019 року зазначено сорт апельсину;

декларант не надав митному органу належних документів для підтвердження вартості транспортування товару;

декларант не надав митному органу декларацію країни відправлення товару;

декларант не надав митному органу документів на підтвердження оплати отриманого товару, яка повинна була відбутися на момент митного оформлення товару.

Листами від 10.12.2019 року № 10/12 та від 18.12.2019 року № 18/12 позивач відмовився надати додаткові документи.

Відповідач визначив митну вартість товару на підставі резервного методу, у зв`язку з чим ним прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскаржених рішень не доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

За приписами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивачем до митного оформлення на підтвердження вартості транспортування товару було надано наступні документи: договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 24.01.2019 № 240119, заявки на перевезення від 12.12.2019 та від 27.11.2019, дві міжнародні товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату № 1532 від 18.12.2019 та № 1481 від 09.12.2019.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що документи стосовно витрат на транспортування товару належними та допустимими доказами.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що МК України не зобов`язує декларанта надавати до митного оформлення декларацію країни відправлення товару

Вірно судом першої інстанції було взято до уваги і те, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не передбачена ст. 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 12 листопада 2020 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш