Справа № 540/1162/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.м. ОдесаСправа № 540/1162/20
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

22.06.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря - Іщенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 року №Ф-2836-54-У.

В обґрунтування позову зазначено, що з червня 2013 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. З моменту проведення відповідної реєстрації підприємницьку діяльність не здійснював та з липня 2014 року по травень 2019 року позивач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . При нарахуванні заробітної плати страхувальником сплачувався за позивача єдиний соціальний внесок, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. Наведені обставини, з огляду на приписи Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", звільняють позивача від обов`язку справляння єдиного внеску, оскільки в іншому випадку це призведе до подвійної сплати консолідованого страхового внеску. Разом з цим, позивач зазначає, що про винесення оспорюваної вимоги він дізнався після блокування особистої банківської карти за постановою органу державної виконавчої служби та після ознайомлення із відповідними матеріалами виконавчого провадження, після чого протягом установленого десятиденного терміну ним подається адміністративний позов про скасування рішення відповідача. З огляду на те, що до звернення до адміністративного суду позивач звернувся за правовою допомогою, у позові також ставиться питання про стягнення понесених ним витрат як на сплату судового збору так і у зв`язку із одержанням професійної правової допомоги адвоката.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Суд визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 р. №Ф-2836-54У на суму 18276,72 грн. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,8 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що не здійснення у перевіряємому періоді підприємницької діяльності, не одержання доходу від цієї діяльності не звільняє особу від обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок. Водночас, з огляду на те, що у спірному періоді позивач є найманим працівником, є застрахованою особою і платником єдиного внеску за нього є його роботодавець, відповідно до ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нарахування згідно оспорюваної вимоги єдиного внеску призводить до подвійної його сплати за одну й ту ж саму застраховану особу.

Враховуючи те, що контролюючий орган не діяв у належний спосіб та не враховував наявність даних про позивача як застраховану особу (зміну таких відомостей), суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність вимоги контролюючого органу критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, оскільки понесені позивачем витрати у зв`язку із розглядом справи підтверджені лише щодо оплати судового збору, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 139 КАС України витрати мають бути відшкодовані за рахунок суб`єкта владних повноважень, який виступав стороною по справі, в цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час вирішення спору по суті судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам ч. 1 ст. 122 КАС України і помилково не враховано, що для звернення до адміністративного суду визначається строк, у тому числі, з моменту, коли особа дізналась або мала дізнатись про порушення своїх прав та інтересів. При цьому, сформована вимога про сплату єдиного внеску направлена позивачу рекомендованим листом із повідомленням за місцем проживання та відповідно до п. 4 Розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 року №449 вважає врученою 02.10.2019 року. Отже, звернувшись до суду із цим позовом 07.05.2020 року, позивачем пропущено десятиденний строк, а тому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду було заявлено обґрунтовано та у суду першої інстанції були всі правові підстави для його задоволення.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати в частині та у відповідній частині прийняти нове про розподіл витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки укладеному між позивачем та адвокатом Договору, додаткової угоди до Договору та розрахунковим документам і помилково не враховано, що за цими матеріалами у повній мірі підтверджується фактичне надання правової допомоги у межах цієї адміністративної справи, вид наданих послуг, їх вартість, фактична оплата послуг. Наведені обставини у сукупності свідчать про обґрунтованість вимог позивача про розподіл цих витрат та їх стягнення за рахунок суб`єкта владних повноважень, який виступав стороною у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення за наведених позивачем обставин.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 17.06.2013 року ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

31.01.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . З обліку платника податків не знято.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданого Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач є застрахованою особою та в період з 2017 по 2018 року ФОП ОСОБА_2 сплачував за нього єдиний соціальний внесок.

15.02.2019 року ГУ ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняло вимогу №Ф-2836-54, якою позивачу нарахована недоїмка з єдиного внеску на суму 18 276,72 грн.

Єдиний внесок нараховано позивачу за період з лютого 2018 року по січень 2019 року.

Не погоджуючись із нарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування вказаної вимоги відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 вказаної статті адміністративного процесуального судочинства для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Разом з цим, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому, загальні правила, закріплені у вищенаведеній нормі адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Колегія суддів враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI.

Статтею 2 Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до абз.абз. 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Таким чином, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У тому числі, вказаними положеннями визначений порядок дій платника у разі незгоди із отриманим рішенням про сплату недоїмки з єдиного внеску, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Наведені правові норми свідчать проте, що як в адміністративному так і в судовому порядку платнику встановлюється десятиденний строк на оскарження відповідної вимоги контролюючого органу.

Аналогічний висновок правозастосування наведених норм права сформульовано й у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року, прийнятою за наслідками касаційного розгляду справи №0740/1050/18.

Судом першої інстанції вірно враховано, що предметом спору у цій справі є протиправність вимоги податкового органу від 15.02.2019 року №Ф-2836-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн., нарахованого згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Оспорювана вимога про сплату боргу (недоїмки) направлена позивачу за адресою, дані про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, рекомендованим листом з повідомленням про вручення 503), проте повернута відправнику із відміткою від 02.10.2019 року "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) (серед іншого) вважається належним чином надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному чи уповноваженому представнику чи надіслано рекомендованим листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого її місця перебування (проживання) з повідомленням про вручення.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, в силу наведених правових положень вимога вважається врученою позивачу 02.10.2019 року, а десятиденний строк оскарження вказаного рішення відповідача (з урахуванням вихідних днів) закінчився 14.10.2019 року.

Проте, із цим позовом позивач звернувся 04.05.2020 року (згідно даних оформлення поштового відправлення), тобто із пропуском строку, встановленого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Звертаючись до суду із цим позовом, підстави для поновлення строку звернення до суду позивач обґрунтовував тим, що про прийняте відповідачем рішення, а саме вимогу від 15.02.2019 року №Ф-2836-54, він дізнався лише під час ознайомлення із відповідними матеріалами виконавчого провадження 23.04.2020 року.

Водночас, апеляційний суд враховує, що з метою оскарження в судовому порядку податкової вимоги позивач уклав з адвокатом Фещенко Миколою Леонідовичем Договір про надання правової допомоги від 25.03.2020 року №1/2.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 25.03.2020 року №1/2 сторони домовились, що адвокат зобов`язується надати клієнту наступні послуги з розрахунку оплати гонорару за почасовою ставкою 1 година - 1000 грн., а саме:

консультація, збирання доказів, підготовка та аналіз законодавства з перспективи подання до суду позовної заяви щодо скасування боргу за вимогою ГУ ДПС у Херсонській області;

написання та оформлення позовної заяви в Херсонський окружний адміністративний суду, подання до суду;

підготовка, написання та оформлення відповіді на відзив відповідача, подання до суду.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів відповідно до приписів ст. 75 КАС України вважає додану до позову заяву позивача від 23.04.2020 року про ознайомлення із матеріалами відповідного виконавчого провадження, у тому числі із вимогою податкового органу, недостовірним доказом в підтвердження фактичного ознайомлення із рішенням суб`єкта владних повноважень, а посилання позивача на цей доказ вважає такими, що направлені на штучне відтермінування строку звернення з адміністративним позовом.

На пропуску позивачем строку звернення із цим позовом наголошувалось відповідачем у відповідній заяві, доводам якої судом першої інстанції не надано належної правової оцінки з урахуванням доказам, наявним в матеріалах справи.

У тому числі, ні зі змісту адміністративного позову, а також за матеріалами справи апеляційний суд не вбачає наявність у позивача об`єктивних перешкод у вчиненні певних процесуальних дій з дотриманням установленого порядку.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається поважність причин пропуску установленого строку та об`єктні перешкоди, що вплинули на його порушення, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі правові підстави для залишення позову без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України всі судові витрати, які підлягають оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

З огляду на те, що під час розгляду справи встановлений факт пропуску позивачем строку звернення із цим позовом та наявність підстав для залишення позову без розгляду, понесені ним витрати на правову допомогу відшкодуванню за рахунок суб`єкта владних повноважень не підлягають, відповідно апеляційна скарга ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі підлягає задоволенню, судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 3 ч. 1 ст. 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2020 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло