Справа № 580/1486/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1486/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів Мєзєнцева Є. І., Парінова А. Б.

за участю секретаря Скидан С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року

у справі №580/1486/20 (розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ЄДРПУО 21366538) від 14.04.2020 по справі №26 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м, Черкаси, 18000, ЄДРПУО 21366538) з 13.04.2020 перевести ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) у розмірі 80 відсотків від суми його заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №18-354вих20 без обмеження граничного розміру заробітної плати і без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 13.04.2020 до моменту здійснення переведення без обмеження граничного розміру заробітної плати та без обмежень граничного розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 22.02.2002 до теперішнього часу перебуває на публічній службі в органах прокуратури. Станом на 19.04.2014 стаж його роботи в органах прокуратури на прокурорських посадах складав 12 років 01 місяць 28 днів, а загальний - 21 рік 06 місяців та 01 день. Чинна на той час редакція статті ст. 50-1 Закон України "Про прокуратуру" (від 05.11.1991 №1789-XII) визначала, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців. Частиною 2 цієї статті визначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати. Позивач вважає, що з 19.04.2014 досяг права на призначення пенсії за вислугу років у розмірі 80 % від його місячної (чинної) заробітної плати. При цьому, реалізація права на звернення за даним видом пенсії не обмежена будь-яким строком. Проте, рішенням відповідача від 14.04.2020 по справі №26 відмовлено у переведенні ОСОБА_1 , на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію). У зв`язку з чим позивача вважає вказане рішення протиправним, таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ЄДРПУО 21366538) від 14.04.2020 у справі №26 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ЄДРПУО 21366538) з 13.04.2020 перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) у розмірі 80 відсотків від суми його заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №18-354вих20 без обмеження граничного розміру заробітної плати і без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 13.04.2020 до моменту здійснення переведення без обмеження граничного розміру заробітної плати та без обмежень граничного розміру пенсії.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що з рішення суду не можливо встановити на яку пенсію з 13.04.2014 року потрібно перевести ОСОБА_1 , хоча і статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, і статтею 86 Закону №1697-VII передбачено два види пенсії для працівників прокуратури: за вислугу років та по інвалідності.

Позивачем надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити відповідачу у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції скасувати, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Позивач з 22.02.2002 перебуває на публічній службі в органах прокуратури. Доказів його звільнення з органів прокуратури матеріали справи не містять. У червні 2010 року позивачу призначено пенсію по інвалідності як інваліду ІІІ групи загального захворювання на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2018 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2018 у справі №711/8142/17 з вересня 2017 позивача переведено на пенсію по інвалідності, згідно з положеннями ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, у зв`язку зі встановленням йому ІІ групу інвалідності.

Згідно з довідкою прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №11-205вих20 у відповідності до статті 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" (від 05.11.1991 № 1789-XII) станом на 19.04.2014 стаж роботи позивача в органах прокуратури на прокурорських посадах складав 12 років 01 місяць 28 днів, а загальний - 21 рік 06 місяців та 01 день.

Згідно з довідкою Прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №18-354вих20 чинна місячна заробітна плата позивача складає 64555,12 грн.

Так, 13.04.2020 та 22.04.2020 року позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській з заявою про призначення/перерахунок пенсії, згідно з якою просив призначити пенсію шляхом переходу на інший вид пенсії, згідно зі ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" (від 05.11.1991 № 1789-XII).

Листом від 16.04.2020 року №2300-0303-8/15352 відповідач повідомив позивача, що згідно з рішенням від 14.04.2020 року по справі №26 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до поданої заяви, з тих підстав, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настає не раніше 13.12.2019, а індивідуальних змін, які впливають на збільшення заробітної плати в оплаті праці після цієї дати не відбулось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та просив суд (першої інстанції) - визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.04.2020 по справі №26 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 13.04.2020 перевести ОСОБА_1 , на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) у розмірі 80 відсотків від суми його заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №18-354вих20 без обмеження граничного розміру заробітної плати і без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 13.04.2020 до моменту здійснення переведення без обмеження граничного розміру заробітної плати та без обмежень граничного розміру пенсії.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача зворотної дії у часі положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII не відповідає критерію "законності". Оскільки на час виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років вказаний закон не був чинним. Також суд зазначив, що законодавство не обмежує можливість звернення за призначенням пенсії будь-яким строком після виникнення відповідного права.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не на підставі, що визначена законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном порушено.

Тому, суд приходить до переконання, що позивач має право бути переведеним на пенсію за вислугу років на підставі положень ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" (в редакції чинній на 19.04.2014) - тобто у розмірі 80 % від розміру його чинної (місячної) заробітної плати.

Окрім того, на думку суду першої інстанції, пенсія позивача не підлягає обмеженню максимальним розміром. Оскільки згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 введено в дію нову норму, якою встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказана норма набула чинності 01.10.2011. В подальшому, вказана стаття змінювалась, Законами № 911-VIII від 24.12.2015, № 1774-VIII від 06.12.2016. Відповідні редакції якої визначали у різний період різний граничний розмір пенсій, в тому числі, для працівників прокуратури.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, позивач в позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ним 13 квітня 2020 року подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяву про призначення пенсії шляхом переходу на інший вид пенсії, згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, а відповідачем безпідставно відмовлено.

Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (надалі - Закон №1789-ХІІ) наступним чином.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції станом на час звернення до відповідача квітень 2020 року) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно частини 9 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ Прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частиною 10 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ встановлено, що Прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що працівники прокуратури мають право на отримання пенсії в двох випадках - за вислугою років або вразі настання інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2018 року та Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2018 року по справі №711/8142/17 з вересня 2017 позивача переведено на пенсію по інвалідності, згідно з положеннями ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно рішення суду позивачу призначена пенсія, як інваліду ІІ групи, згідно Закону України «Про прокуратуру».

Для з`ясування всіх обставин справи колегією суддів витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

На адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали пенсійної справи позивача, з яких вбачається, що позивачу станом на квітень 2020 року виплачується пенсія, як інваліду ІІ групи, згідно Закону України «Про прокуратуру».

Так, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що 13 квітня 2020 року позивачем дійсно подано заяву за призначенням/перерахунку пенсії до відповідача, в якій останній просить здійснити перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах пенсійної справи відсутні докази того, що позивач 13 квітня 2020 року звертався до відповідача з заявою про переведення його на іншу пенсію, зокрема за вислугою років, як передбачено ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Крім того, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16 квітня 2020 року №2300-0303-8/15352 зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 14.04.2020 року прийнято рішення по справі №26, яким позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до поданої заяви від 13.04.2020 року.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що права позивача не порушені щодо переведення його на інший вид пенсії, згідно ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою 13 квітня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції взагалі не досліджувалися матеріали пенсійної справи та безпідставно скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.04.2020 у справі №26 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення про відмову у переведенні позивача на інший вид пенсії станом на квітень 2020 року.

Так, судом першої інстанції зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 13.04.2020 перевести ОСОБА_1 на пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) у розмірі 80 відсотків від суми його заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 01.04.2020 №18-354 вих 20 без обмеження граничного розміру заробітної плати і без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 13.04.2020 до моменту здійснення переведення без обмеження граничного розміру заробітної плати та без обмежень граничного розміру пенсії. Однак, колегія суддів вважає, дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки рішення щодо переведення позивача на інший вид пенсії не прийнято, а отже рішення суду в даній частині підлягає скасуванню.

Щодо посилання представника апелянта, що Закон №1789-ХІІ втратив чинність, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний закон частково втратив чинність, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50 1, частини третьої статті 51 2, статті 53, згідно внесені Законами України від 21 квітня 2015 року №335-VII.

Щодо посилання представника позивача, що останнім подано 22 квітня 2020 року заяву про переведення на іншу пенсію, яку призначено позивачу, колегія суддів не бере до уваги. Оскільки заява від 22 квітня 2020 року подана в порядку звернення громадян на яку Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надано відповідь листом від 06 травня 2020 року.

Колегія суддів звертає увагу, що в разі не погодження з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06 травня 2020 року позивач не позбавлений права був оскаржити його до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

А. Б. Парінов

Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.