Справа № 664/1531/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 664/1531/20
Головуючий в 1 інстанції: Яценко О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Андрієнка Сергія Сергійовича на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Андрієнка Сергія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Андрієнка Сергія Сергійовича (далі поліцейський Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області), Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП від 12 червня 2020 року серії ЕАМ №2675092.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що продемонстрований йому відеозапис з нагрудної камери поліцейського Андрієнка С. С. УПП в Миколаївській області не свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, оскільки не містить моменту проїзду перехрестя.

На переконання позивача, відсутні докази щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП від 12 червня 2020 року серії ЕАМ №2675092.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. До такого висновку суд дійшов враховуючи те, що відеозапис, наданий суб`єктом владних повноважень, на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не був додатком до спірної постанови.

Також суд першої інстанції вважав, що зі спірної постанови не вбачається на підставі яких доказів поліцейський УПП в Миколаївській області дійшов висновку, що водієм порушено правила дорожнього руху та, які саме докази досліджувалися.

Крім того, на думку суду першої інстанції, поліцейським Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області не прийняті до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано їм належної оцінки.

Останнє, на чому суд зосередив увагу, це відсутність зазначення у спірній постанові розміру адміністративного стягнення у неоподатковуваних мінімумах.

Далі, слід зазначити, що суд першої інстанції, скасовуючи спірну постанову, залишив поза увагою позовну вимогу щодо закриття справи про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник поліцейського Андрієнка С. С. УПП в Миколаївській області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги зводиться до того, що суб`єктом владних повноважень, на якого в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, надано належні та допустимі докази вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме: відеозапис з нагрудного відеореєстратора та фотознімки перехрестя на якому було вчинено правопорушення.

На відеозаписі зафіксовано як водій ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі PEUGEOT 206 XR з державним номерним знаком НОМЕР_1 в с. Коблево, Березанського району, Миколаївської області (56 км а/д М-14 «Одеса Мелітополь Новоазовськ) в крайній лівій смузі прямо, не маючи наміру повороту ліворуч за умови наявності дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» та дорожньої розмітки 1.18 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Апелянт пояснює, що крайня ліва смуга на вказаній ділянці дороги, відповідно до дорожнього знаку та розмітки, призначена для здійснення повороту ліворуч, а права смуга призначена для руху прямо. Однак, позивач по крайній лівій смузі рухався прямо, чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за встановлене порушення передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим, скаржник указує на відсутність правової оцінки наданих доказів, а саме: відеозапису та фотознімкам.

На фотознімках відображено перехрестя на якому було вчинено правопорушення та перед яким встановлено дорожній знак 5.16 «напрямок руху по смугам», який відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 та нанесено відповідну дорожню розмітку, яку чітко видно та, яка також відповідає вимогам ДСТУ 2587:2010.

Апелянт наполягає на тому, що спірна постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, зокрема, у п.6 зазначено технічний прилад, яким здійснювалась відеофіксація правопорушення, а саме: камера DM 3920.

Пояснюючи неможливість надання на місці зупинки диску з відеозаписом, в якості додатку до спірної постанови, апелянт зазначає, що такі дії потребують час, а також наявності комп`ютерної техніки.

Позивач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції.

На думку позивача, усі аргументи апелянта зводяться до констатації факту наявного порушення, проте на підтвердження таких аргументів не надано належних, допустимих та достатніх доказів його вчинення.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що надає можливість, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

До того ж, позивач у відзиві на апеляцію просив розглянути справу без його участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, свідчать про таке.

Під час несення служби на автомобільній дорозі М-14 «Одеса Мелітополь Новоазовськ (56 км а/д), в с. Коблево, Березанського району, Миколаївської області, 12 червня 2020 року поліцейським Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області було виявлено порушення Правил дорожнього руху.

Так, водій транспортного засобу PEUGEOT 206 XR з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» та дорожньої розмітки 1.18 Правил дорожнього руху, рухався в крайній лівій смузі прямо, незважаючи на те, що дана смуга передбачена для повороту ліворуч, а права смуга призначена для руху прямо. Позивач порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху (горизонтальна дорожня розмітка).

Водію було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів і попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху, на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) Правил дорожнього руху.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення про винесення відповідної постанови.

Поліцейський Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП серії ЕАМ №2675092.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до додатку 1 Правил дорожнього руху знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 або 5.18, установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Згідно п.8.5 Правил дорожнього руху дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Пунктом 8.5.1 цих правил передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно додатку 2 Правил дорожнього руху дорожня розмітка 1.18 показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18.

Відповідно до п.7.2.19 ДСТУ 2587:2010 дорожня розмітка 1.18 застосовується на ділянках доріг з двома і більше смугами руху в одному напрямку, окремих територіях, об`єктах дорожнього сервісу для позначення дозволених напрямків руху автотранспорту.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг <…….>,

тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ОСОБА_1 у позові наполягав на тому, що наданий відеозапис не свідчить про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, оскільки не містить моменту проїзду перехрестя та факт руху автомобіля, за кермом якого він перебував, в крайній лівій смузі прямо, яка дозволяє лише поворот ліворуч.

У свою чергу, суд першої інстанції не досліджував, наданий суб`єктом владних повноважень, відеозапис, пославшись на те, що такий не є додатком до спірної постанови, а тому не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає помилковими такі судження суду першої інстанції та позивача, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції було проаналізовано наданий відеозапис та фотознімки перехрестя на якому було вчинено адміністративне правопорушення.

Вказані докази свідчать, що на перехресті наявні дві смуги в одному напрямку руху. Також наявна дорожня розмітка 1.18, яка показує, що крайня ліва смуга дозволяє лише поворот ліворуч (або розворот), права смуга дозволяє рух прямо.

Указана дорожня розмітка застосовується на даному перехресті в поєднанні із знаком 5.16, який дублює інформацію, яка нанесена на дорожній розмітці.

Досліджуючи відеозапис колегія суддів встановила, що позивач проїхав вказане перехрестя прямо в крайній лівій смузі, чим порушив вимоги п.8.5.1 правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, натомість, інші транспортні засоби рухались прямо лише з правої смуги.

Посилання суду першої інстанції, що відеозапис вчинення адміністративного правопорушення не може бути визнаним належним доказом, оскільки не був додатком до спірної постанови не узгоджується з вимогами КУпАП.

Так, відповідно до ч. ч. 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приписи статті 283 КУпАП унормовують, що відеозапис, поданий суб`єктом владних повноважень на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, може вважатися належним доказом, оскільки у п.6 оскаржуваної постанови серії ЕАМ № 2675092 від 12.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності міститься посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис скоєння адміністративного правопорушення, а саме вказано: «Зафіксовано на камеру НОМЕР_2 ».

Суд першої інстанції, зазначив про порушення відповідачем вимог статті 286 КУпАП, що виразилось у неприйнятті до уваги пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дані доводи суду спростовуються відеозаписом правопорушення.

Так, після зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 надав усні пояснення з приводу порушення ним правил дорожнього руху, після чого поліцейський Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області ознайомив водія з відеозаписом вчиненого ним правопорушення.

Після цього, поліцейським Андрієнко С. С. УПП в Миколаївській області водія ОСОБА_1 ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, проведено підготовку та розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатом чого прийнято спірну постанову.

Останнє про що вказав суд першої інстанції, це незазначення у спірній постанові розмір адміністративного стягнення у неоподатковуваних мінімумів, як це передбачено санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що такий висновок не узгоджується з вимогами КУпАП, з огляду на таке.

Стаття 283 КУпАП передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна, серед іншого, повинна містити:

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- розмір штрафу та порядок його сплати.

Досліджуючи зміст спірної постанови, колегія суддів встановила її відповідність вказаним критеріям, а саме: у ній вказано ч.1 ст.122 КУпАП, тобто нормативний акт, що передбачає відповідальність за скоєне адміністративне правопорушення та розмір штрафу 255 грн.

Також, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху.

За таких обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що виразилось у недослідженні доказів, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не передбачено.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Андрієнка Сергія Сергійовича задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Андрієнка Сергія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко