Справа № 703/4523/16-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2020 року

Київ

справа №703/4523/16-а

адміністративне провадження №Зв/9901/106/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Шарапи В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді доповідача Берназюка Я.О., суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В. від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми боргу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

РУХ СПРАВИ:

1. У 2016 році ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі також - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до статті 37, 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон №3723-ХІІ), статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення заробітної плати державних службовців з 15 грудня 2015 року;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Черкаської області від 25 жовтня 2016 року №18/182, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії;

- стягнути з відповідача 90021,12 грн суми боргу, що утворився внаслідок не донарахування йому суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2017 року;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн, оскільки позивач має інвалідність ІІ групи та йому протипоказані фізичні та психоемоційні перенавантаження, а в зв`язку з протиправними діями відповідачів він змушений терпіти моральні страждання, приниження честі та гідності, змушений прикладати додаткові зусилля та час для усунення допущених відповідачем порушень його законних прав;

- винести окрему ухвалу на протиправні дії та бездіяльність працівників Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області.

2. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, позов задоволено частково:

визнано протиправними дії начальника Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області стосовно відмови в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" (далі - Постанова КМУ № 1013);

зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у зв`язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою КМУ № 1013 у відповідності з статтями 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ та статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, та на підставі довідки прокуратури Черкаської області про складові заробітної плати від 25 жовтня 2016 року № 18/182 вих.16, із збереженням відсотку нарахування пенсії в розмірі 90% заробітної плати, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмежень її граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат;

постанову в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року звернено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць;

в решті вимог позивача відмовлено.

3. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Закон України "Про прокуратуру" є спеціальним законом, тому він є пріоритетним по відношенню до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а отже перерахунок пенсії має бути проведений, починаючи з 01 січня 2016 року.

4. За позицією судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи те, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому до 01 січня 2016 року, до розміру пенсії останнього не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини 15 статті 86 Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII).

5. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року касаційну скаргу відповідача задоволено, постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

6. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції зазначив, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

7. В постанові від 29 жовтня 2018 року Верховний Суд акцентував увагу на тому, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 14 червня 2011 року позивач отримує пенсію, призначену йому відповідно до Закону №3723-ХІІ.

8. Водночас суд касаційної інстанції, враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій, що позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону № 3723- ХІІ, погодився із доводами касаційної скарги відповідача, що суди попередніх інстанцій помилково посилалися в своїх рішеннях на частину 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки позивач не мав та не має права на встановлення (перерахунок) пенсії за цим законом.

9. 13 січня 2020 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява позивача про перегляд постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року за виключними обставинами.

10. Заявник посилався на рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), як на виключну обставину, та просив скасувати постанову Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі і залишити в силі ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року.

11. Ухвалою Верховного суду від 15 січня 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 703/4523/16-а.

12. Ухвалою Верховного суду від 23 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми боргу та моральної шкоди.

13. Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16, Верховний Суд виходив з того, що враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій обставини призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №3723- ХІІ, визнання неконституційним положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, не впливає на спірні правовідносини, а отже підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 відсутні.

14. 13 серпня 2020 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла заява позивача про перегляд постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року за виключними обставинами.

15. Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а в частині посилання, як на виключну обставину, на рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) залишено без розгляду та повернуто заявнику. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а в частині посилання, як на виключну обставину, на рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року №5-р(11)2020 залишено без руху, оскільки така подана з порушенням строків, встановлених пунктом 4 частини 1 статті 363 КАС України.

16. На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник надав до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви із зазначенням причин його пропуску.

17. Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 703/4523/16-а.

18. Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеної постанови Верховного Суду за виключними обставинами, колегія суддів виходить із наступного.

19. Відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

20. В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.

21. Відповідно до частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

22. Частиною 6 статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

23. Відповідно до частин 1 та 2 статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

24. Частиною 4 статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

25. В якості підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник зазначає про прийняття Конституційним Судом України рішення від 18 червня 2020 року №5-р(11)2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

26. Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

27. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

28. Як слідує з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року №5-р(11)2020, припис пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, що визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

29. Тобто, відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» припис пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, визнаний неконституційним, втратив чинність та, відповідно, не підлягає застосуванню з 18 червня 2020 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №5-р(11)2020, що також прямо встановлено даним рішенням.

30. Верховний Суд звертає увагу, що суд касаційної інстанції в постанові від 29 жовтня 2018 року, враховуючи призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №3723- ХІІ, дійшов висновку про помилковість судів попередніх інстанцій в своїх рішеннях на частину сімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, оскільки позивач не мав та не має права на встановлення (перерахунок) пенсії за цим законом.

31. Так, за позицією суду касаційної інстанції, викладеною в постанові від 29 жовтня 2018 року:

1. до 01 грудня 2015 року статтею 37-1 Закону № 3723 було встановлено право на перерахунок пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та визначено механізм такого перерахунку в постанові КМУ від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова №865, пункти 4, 5);

2. з 01 грудня 2015 року постановою КМУ № 1013 було внесено зміни в Постанову №865, якими з цього нормативно-правового акта, фактично, виключено механізм перерахунку пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям;

3. Постанови № 1013 та № 865 не містять положень, які закріплювали б можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітків працюючих державних службовців.

4. з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII, яким визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим, і перерахунок пенсії державним службовцям здійснюється на загальних засадах, відповідно до цього Закону.

32. Враховуючи вищезазначені висновки суду касаційної інстанції та встановлення судами попередніх інстанцій призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №3723-ХІІ, визнання неконституційним положення пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, не впливає на спірні правовідносини, а отже підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відсутні.

33. Водночас, предметом розгляду у справі, яка переглядається були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року №5-р(11)2020.

34. Таким чином, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, яке, на думку заявника, є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а.

35. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

36. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

37. Так, колегія суддів приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

38. Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

39. Крім того, із змісту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами виключно, якщо рішення суду ще не виконане.

40. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки є рішенням, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено та не передбачає примусового виконання.

41. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №711/6019/16-а, від 16 червня 2020 року у справі №825/506/18 та від 23 липня 2020 року у справі №703/4523/16-а, від 30 вересня 2020 року у справі №753/1263/17.

42. Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 368, 369 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №703/4523/16-а за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми боргу та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді: В.М. Шарапа

О.П. Стародуб