Справа № 804/2636/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 804/2636/16

адміністративне провадження № К/9901/31043/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 (суддя - Барановський Р.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 (головуючий суддя - Чепурнов Д.В., судді: Мельник В.В., Сафронова С.В,) у справі №804/2636/16.

встановив:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську), що полягає у не включенні в інтегровану картку платника податків ПАТ «Дніпропетровськгаз» переплати по авансовим внескам з податку на прибуток на суму 748 934, 00 грн.;

зобов`язати відповідача включити в інтегровану картку ПАТ «Дніпропетровськгаз» переплату по авансовим внескам з податку на прибуток на суму 748 934, 00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2016, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську зазначає, що з урахуванням положень підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України сума авансових внесків у зв`язку з виплатою дивідендів ПАТ «Дніпропетровськгаз» не може бути врахована у зменшення податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2013 рік, а повинна бути перенесена в повному обсязі до рядка 13.5.2 додатка ЗП, оскільки сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток перебільшує суму нарахованого податку на прибуток.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Дніпропетровськгаз» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, 07.03.2014 позивачем засобами електронного декларування подано звітну консолідовану уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік.

Відповідно до форми заповнення додатку ЗП до рядка 13 декларації позивачем визначено першочерговість зменшення нарахованої суми податку:

по рядку 13.5 на суму нарахованого авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів у сумі 1 780 601 грн., з яких: 748 934грн. - сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді - 2013 році, а залишок у розмірі 1 031 667грн. платником вирішено перенести до р.13.4 додатку ЗП декларації за звітний 2014 рік.

07.03.2014 ПАТ «Дніпропетровськгаз» отримано електронну квитанцію №2 з Автоматизованої системи «Єдине вікно електронної звітності» ДФС України, в якій зазначено «…податкова декларація з податку на прибуток підприємства (річна) за період 2013 рік доставлено до районного рівня СДПІ у м. Дніпропетровську 07.03.2014 в 11:57».

15.12.2015 позивач звернувся до СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську із листом від 15.12.2015 №11/12-0350, в якому з посиланням на лист ДФС №541/7/99-99-25-02-17 від 28.07.2014 просив привести до відповідності показників податкової звітності, проведених до ІКПП, в інформаційній системі «Податковий блок» до податкової декларації ПАТ «Дніпропетровськгаз» за 2013 рік.

09.03.2016 між позивачем та СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську проведено Звірку розрахунків з бюджетом по податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2016 по 29.02.2016, відповідно до якого встановлена наявність розбіжностей даних платника податку та податкового органу у розмірі 748 934грн. - сальдо на 01.01.2016 (початок періоду, що перевіряється).

Відповідно до абз. 5 та 6 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, визначено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п.153.3 ст.153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Згідно абз. 9 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

Згідно з підпунктом 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2014) у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Положеннями підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2014) передбачено, що крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів. У разі виплати дивідендів у формі, відмінній від грошової (крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту), базою для нарахування авансового внеску згідно з абзацом першим цього підпункту є вартість такої виплати, розрахована за звичайними цінами. Обов`язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу). Обов`язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку не поширюється на суб`єктів господарювання, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку згідно з розділом XIV цього Кодексу. Це правило поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно центральним або місцевим органом виконавчої влади, до сфери управління якого віднесено такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету. При цьому, якщо будь-який платіж будь-якою особою називається дивідендом, то такий платіж оподатковується при такій виплаті згідно з нормами, визначеними в першому, другому та третьому абзацах цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку, чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2014) платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2014) у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов`язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступного податкового періоду, а при отриманні від`ємного значення об`єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов`язань майбутніх податкових періодів.

Таким чином, наведені законодавчі приписи передбачають право платника на зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток на суму надміру сплачених авансових внесків до повного погашення суми перевищення авансових внесків, сплачених при виплаті дивідендів.

Умовою реалізації цього права є наявність у платника перевищення суми авансових внесків, раніше сплачених платником податку на прибуток при виплаті дивідендів згідно з пунктом 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, над сумою авансового внеску з податку на прибуток, який підлягає сплаті на відповідний момент (обов`язок сплати авансового внеску виникає щомісяця, в порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.12.2015 по справі №810/6086/13-а (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 54688766).

Факт сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток при нарахуванні/виплаті дивідендів в сумі 1 780 601, 00 грн. відповідачем не заперечувався. Відповідна сплата підтверджується також банківською випискою від 26.06.2013.

07.03.2014 ПАТ «Дніпропетровськгаз» подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2013 рік (за формою, затвердженою наказом Міндоходів від 30.12.2013р. №872), у якій в рядку 14 була зафіксована переплата податку на прибуток за звітний податковий період, а саме у розмірі «-« 25 958 020 грн.

Зазначена переплата податку на прибуток була сформована, у тому числі відповідно пункту 57.1 статті 57 та пунктів 153.3.2, 153.3, 153.4 статті 153 Податкового кодексу України за рахунок сплати у 2013 році авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1 780 601,00грн., що відображено у рядках 13.3, 13.5 додатка ЗП та у рядку 20 декларації.

На підставі підпункту 153.3. пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивач зменшив суму нарахованого податку звітного періоду, зазначеного у рядку 11 декларації про прибуток підприємства за 2013 рік, на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв`язку з нарахуванням дивідендів, а саме на суму 748 934 грн., яка була відображена у рядку 13.5.1 додатка ЗП Декларації (а.с.13), та керуючись підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, відобразив суму нарахованого податку звітного періоду 748 934,00 грн. у рядку 13.5.1 додатка ЗП декларації, а суму перевищення 1 031 667,00 грн. (1 780 601,00грн. - 748 934,00 грн.) - у рядку 13.5.2 додатка ЗП декларації.

Тобто, частка сплачених авансів була врахована у декларації за 2013 рік у рядку 13.5.1 Додатку ЗП до рядка 13 декларації), а частка у сумі 1 031 667 грн. була визначена позивачем у рядку 13.5.2 Додатку ЗП до рядка 13 декларації для подальшого перенесення у рядок 13.4 додатка ЗП до рядка 13 Податкової декларації за наступного звітного податкового періоду (2014 р.).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм та встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що платник податків зберігає право на відображення зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах сум попередньо сплачених авансових внесків, оскільки законодавець прямо не передбачив окремих перехідних та спеціальних норм права для таких правовідносин, отже, й права платника податків, що виникли на підставі пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, мають ним реалізовуватись та не можуть бути обмежені або виключені.

У свою чергу, Пунктом 1 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 № 217/24994, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Відповідно до пункту 13 Порядку занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації. Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Згідно з пунктом 16 Порядку, посадовими особами ГУ Міндоходів на підставі даних інтегрованої картки щороку станом на 1 січня здійснюється інвентаризація взаєморозрахунків за кожним платником та оформлюється акт про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку, відкритому на ім`я ГУ Міндоходів, обидва примірники якого направляються листом з повідомленням про вручення платнику податків для узгодження суми залишку. Протягом 30 днів з дати складання ГУ Міндоходів акта про звірення залишків перший примірник, підписаний платником, повинен бути повернений ГУ Міндоходів.

З огляду на викладені обставини, Верховний суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухвалених у даній справі рішень судів попередніх інстанцій відсутні.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 у справі №804/2636/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова