Справа № 480/4713/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 р.Справа № 480/4713/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року (суддя Шевченко І.Г.; м. Харків) по справі № 480/4713/19

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптторг-Альянс"

про стягнення податкового боргу та накладення арешту,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Сумській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптторг-Альянс" (далі - відповідач, ТОВ "Оптторг-Альянс"), в якій просило суд:

1) стягнути з ТОВ "Оптторг-Альянс" за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, за рахунок готівки, що належить платнику податків, податковий борг з: податку на додану вартість в розмірі 75353,95грн. на р/р UA9018002, отримувач УК у м.Сумах /м. Суми/14060100, код класифікації доходів бюджету 14060100, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП); з податку на прибуток в розмірі 170,00 грн. на р/р UA8018002, отримувач УК у м.Сумах /м. Суми/11021000, код класифікації доходів бюджету 11021000, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП);

2) накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку платника податків, у разі якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу на суму 75 523, 95 грн., на наступні банківські рахунки:

НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Сбербанк» 07.12.2018, 980-українська гривня, МФО банку 320627;

НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Сбербанк» 07.12.2018,980-українська гривня, МФО банку 320627;

НОМЕР_3 , відкритий у АТ «Сбербанк» 07.12.2018,980-українська гривня, МФО банку 320627;

UA0386747, відкритий у Казначействі України (ел.адм.подат.) 06.11.2018, 980-українська гривня, МФО банку 899998.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідачем, всупереч вимог Податкового кодексу України, було порушено строки та повнота сплати узгодженого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим станом на момент звернення з позовом до суду за відповідачем утворилась заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 75353,95грн. та податку на прибуток у розмірі 170,00грн., яка залишається не сплаченою. З посиланням на ст. 20 Податкового кодексу України просив накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунку відповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позовну заяву Головного управління ДПС у Сумській області - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг - Альянс» за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, за рахунок готівки, що належить платнику податків, податковий борг у загальному розмірі 75523,95грн., в т.ч. з:

- податку на додану вартість в розмірі 75353,95грн. на р/р UA9018002, отримувач УК у м.Сумах /м. Суми/14060100, код класифікації доходів бюджету 14060100, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП);

- податку на прибуток в розмірі 170,00 грн. на р/р UA8018002, отримувач УК у м.Сумах /м. Суми/11021000, код класифікації доходів бюджету 11021000, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити адміністративний позов ГУ ДПС у Сумській області.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що звернення податкового органу до суду з вимогою про накладення арешту на кошти з підстав, передбачених пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, може здійснюватися без урахування норми пункту 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 листопада 2011 року № 1398. Отже, таке звернення може відбуватися не лише в день прийняття рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг. За таких обставин, позивач вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про передчасність звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа та перебуває на обліку у позивача як платник податків, що вбачається з позову та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.36-38).

25.01.2019 уповноваженою особою контролюючого органу було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Оптторг-Альянс" за листопад 2018 року.

За результатами перевірки, висновки якої зафіксовані в акті перевірки від 25.01.2019 №251/18-28-54-12/42580648 (а.с.15-16), Головним управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області 11.03.2019 було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідача зобов`язано сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 75353,95грн. (а.с.17).

Також, 22.03.2019 уповноваженою особою контролюючого органу було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток.

За результатами перевірки, висновки якої зафіксовані в акті перевірки від 22.03.2019 №1126/18-28-54-12/42580647 (а.с.19), Головним управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області 13.05.2019 було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідача зобов`язано сплатити штраф з податку прибуток приватних підприємств у розмірі 170,00грн. (а.с.20), що надіслано відповідачеві рекомендованим листом (а.с.21).

Вказані податкові повідомлення-рішення, з урахуванням п.58.3 ст.58 ПК України, вважаються врученими платнику податків, та як вбачається з позову, відповідачем не оскаржувались, заперечень з цього приводу не надано. Враховуючи приписи ст.56.17 ст. 56 ПК України дана сума є узгодженою, однак, зобов`язання, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, сплачені не були. Станом на день розгляду справи згідно витягу з інтегрованої картки відповідача з податку на прибуток (а.с.13), витягу з інтегрованої картки відповідача з податку на додану вартість (а.с.14) та витягу з історії недоїмок (а.с.7) сума штрафної санкції по податку на додану вартість складає 75353,95грн. та по податку на прибуток - 170,00грн.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати узгоджених грошових зобов`язань за штрафними санкціями, зокрема, по податку на додану вартість у розмірі 75353,95грн. та по податку на прибуток - 170,00грн.

З метою погашення податкового боргу позивачем було сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 10.05.2019 №5248-17 (а.с.22), яка була надіслана за адресою ТОВ "Оптторг-Альянс", зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.36-38) рекомендованим листом та, з урахуванням п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, вважається врученим платнику податків (а.с.22), однак, вжиті заходи не сприяли погашенню податкового боргу, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав накладення арешту на кошти та інші цінності, у зв`язку із недоведеністю податковим органом відсутності у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2020 у справі № 826/8691/16 та від 24.04.2020 у справі № 802/2067/15-а.

В даному випадку, в обґрунтування позовних вимог про накладення арешту на кошти відповідача, представником позивача додано лише інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої у вказаних реєстрах відсутні відомості щодо ТОВ "Оптторг-Альянс" (а.с.8) і, як наслідок, робить висновок про те, що у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашено податковий борг.

Також на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в частині витребування доказів (а.с.2), позивачем додатково надано ідентифікаційні дані про зареєстровані (зняті з обліку) транспортні засоби відповідача, зроблених самим податковим органом (а.с.33), однак, жодного запиту до відповідного органу щодо наявних зареєстрованих транспортних засобів у відповідача, представником позивача не надано.

Втім колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції та зазначає, що позивачем не доведено належними доказами відсутність у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, оскільки надане рішення про опис майна у податкову заставу від 13.05.2019 №33 (а.с.28) та лист Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 16.05.2019 про надіслання рішення від 13.05.2019 (а.с.29) не можуть свідчити про відсутність майна у відповідача. А будь-яких інших доказів того, що у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, або доказів того, що вартість такого майна менша, ніж сума податкового боргу (запити до відповідних установ, в тому числі щодо наявних транспортних засобів, балансові звіти, акти виходів за фактичним місцем знаходження боржника та за місцем державної реєстрації тощо) позивачем надано не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем не доведені обставини, визначені податковим законодавством, а наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року по справі № 480/4713/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 16.11.2020 року