Справа № 160/9334/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року Справа № 160/9334/20
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 2 групи та використовує земельну ділянку для провадження господарської діяльності, як суб`єкта господарювання. У зв`язку з цим він згідно з пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, звільнений від обов`язку сплачувати земельний податок. Також зазначає, що відповідачем було порушено порядок надсилання (вручення) оскаржуваних рішень, не додано розрахунки податкових зобов`язань та порушено строки надіслання таких рішень. У зв`язку з чим, позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі
30.09.2020 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи. Позивач зазначає, що всі належні йому земельні ділянки використовуються ним виключно у власній господарській діяльності, як суб`єкта підприємницької діяльності платника єдиного податку. При цьому, позивач зазначає, що відповідно до частини 4 п. 297.1 Податкового кодексу України, яким передбачено звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності платників єдиного податку, зокрема, з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої-третьої груп для провадження господарської діяльності.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.07.2017р., основний вид економічної діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.07.2017 року.
В повідомленнях за 2019-2020 роки про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (Формою 20-ОПП) позивачем вказано земельні ділянки, які ним використовуються в господарській діяльності та які знаходяться на території Дніпропетровської області.
Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийнятими всупереч нормам діючого законодавства, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до п. 286.1. ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
В даному випадку спірним є питання застосування положень підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України щодо звільнення позивача від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).
Суд зазначає, що спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.
Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності.
Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.
Як встановлено судом, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.07.2017р., основний вид економічної діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Позивач 21.08.2019 року подав відповідачу інформацію за формою 20-ОПП на 62 земельні ділянки, що розміщені на території Дніпропетровської області Нікопольського району Червоногригорівської ОТГ (60) та Марганецької міської ради (2), яке доповнено 6 земельними ділянками розміщеними на території Червоногригорівської ОТГ.
03.03.2020 року позивачем направлено повідомлення за формою 20-ОПП, яким зазначено 18 земельних ділянок, з яких 13 на території Червоногригорівської ОТГ, 2 Марганецької міської ради, 3 Криничанської ОТГ, яке доповнено 3 земельними ділянками на території Криничанської ОТГ та 3 земельними ділянками на території Криничуватської сільської ради.
27.05.2020 року позивачем було направлено повідомлення за формою 20-ОПП на 54 земельні ділянки, що розміщені на території Червоногригорівської ОТГ та Марганецької міської ради.
Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельних ділянок, що пройшли об`єднання, встановлено об`єднання раду земельних ділянок зі зміною їх кадастрових номерів.
Позивачем на підтвердження здійснення господарської діяльності подані договори оренди сільгосптехніки, послуг із збирання врожаю, складського зберігання зернових та олійних культур та акти виконаних робіт. Також подана копія декларації позивача за 2019 рік як платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, в відповідно до якої задекларовані показники господарської діяльності для платників єдиного податку другої групи.
В даному випадку, відповідач обґрунтовуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень не надав доказів на спростування використання земельних ділянок позивачем як платником єдиного податку другої групи для провадження господарської діяльності.
Окремо суд звертає увагу на вимоги пункту 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень рішень платникам податків, який затверджено наказом №1204 від 28.12.2015 року Міністерством фінансів України, яким передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.
В даному випадку, всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять жодного розрахунку податкового зобов`язання та не містять жодної інформації за яку саме земельну ділянку нараховано податкові зобов`язання, що позбавляє можливості встановити не лише правильність нарахування такого податку, а і об`єкт за який нараховано такий податок.
Враховуючи сукупність встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних повідомлень-рішень ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.06.2020 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 840, 80 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 57 від 07.08.2020 року, яка містяться в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська