Справа № 160/10936/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 , (далі відповідач-2), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 19.06.2020 року, яким документи щодо надання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання;
- зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 02.02.2017 року по 17.06.2017 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується наданими до суду документами: довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.12.2019 року №6251; наказами командира військової частини НОМЕР_3 , актами проведення службового розслідування тощо. Проте, 19.06.2020 року Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців Сухопутних військ Збройних Сил України документи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання. Повернення документів на доопрацювання відбувається для усунення недоліків або наявних розбіжностей, проте документи надані до комісії у відношенні позивача були повернуті з тих підстав, що не підтверджено інформацію про вихід з району проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 тобто, в даному випадку повернення документів на доопрацювання фактично є відмовою у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки усунути такий недолік не можливо. Окремо позивач наголошував на тому, що Актом командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.06.2018 року «Про результати службового розслідування проведеного по факту відсутності у відповідних наказах інформації про вхід та вихід з району проведення антитерористичної операції деяких військовослужбовців протягом 2014-2018 років» визначено, що посадові особи, які протягом 2014-2018 років виконували обов`язки командирів підрозділів та начальників штабів підрозділів військової частини, у зв`язку з бездіяльністю та безконтрольністю, не зазначили деяких військовослужбовців у наказах командира частини (по стройовій частині), що призвело до їх не включення до відповідних наказів керівників антитерористичною операцією. У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.06.2020 року, яким позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, є протиправним, та підлягає скасуванню. Ефективним способом захисту порушеного права вважає зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
08.10.2020 р. на адресу суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги до Міністерства оборони України є необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що Міністерство оборони України не вчиняло відносно позивача будь-яких протиправних (неправомірних) дій чи бездіяльності. Комісія Міністерства оборони України не розглядає документи колишніх військовослужбовців Збройних Сил, розгляд заяв зазначених осіб здійснюється відповідно до пунктів 6 10 Положення, а документи позивача відповідно до п.10 Положення: Комісією оперативних командувань. Таким чином позивач вірно звернувся з заявою про надання статусу учасника бойових дій до комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), комісія якого розглядала документи та приймала рішення. Рішення комісією військової частини НОМЕР_1 приймалось відповідно до вимог пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ». Комісією Міністерства оборони України протокольне рішення про відмову в призначенні допомоги не приймалось, тому відсутні законні підстави зобов`язувати Міністерство оборони України вчиняти дії, які Міністерство не відмовлялось вчиняти.
Ухвала суду від 10 вересня 2020 року отримана відповідачем 2 10 жовтня 2020 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач 2 правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався. З клопотанням про продовження строків для надання відзиву до суду не звертався.

Третя особа правом на подання пояснень по суті спору та надання доказів по справі не скористався. З клопотанням про продовження строків для надання відзиву до суду не зверталася.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був відібраний як кандидат та виявив бажання проходити військову службу у Збройних Силах України за контрактом, також був направлений до навчального центру для проходження підготовки та подальшого зарахування до складу військової частини.

30.11.2016 року позивач підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки та був покликаний на військову службу за контрактом.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 02.02.2017 року № 31, ОСОБА_1 , який прибув в район проведення антитерористичної операції, з 02.02.2017 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та був призначений на посаду старший розвідник-оператор відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти.

13.02.2017 року солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 отримав поранення, яке пов`язано з проходження військової служби, стан (13.02.2017 року) після вогнепального кулькового наскрізного поранення правої стопи з пошкодженням задньої великогомілкової артерії, вогнепальними переломами таранної та п`яткової кісток, справа, комбінована контрактура правого гомілковостопного суглоба, післятравматична нейропатія правого малогомілкового нерву, з тимчасовим порушенням функції, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 06.07.2017 року№991.

10.04.2017 року було складено акт проведення службового розслідування та т.в.о. командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 видано наказ №1138 «Про результати службового розслідування» та як вбачається із акта проведення службового розслідування та витягу з наказу, в ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання в зоні проведення АТО, близько 13 год.00 хв., 13.02.2017 року під час патрулювання околиць командного пункту військової частини НОМЕР_3 у н.п. Муратове, підслизнувся і здійснив постріл собі в ногу в результаті чого отримав поранення стопи. Відповідно до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», травмування сталося під час виконання позивачем обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесних ушкодження.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 27.04.2017 року №116, позивач вибув 27.04.2017 року у військовий шпиталь (військову частину НОМЕР_4 ).

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 17.05.2017 року №136 позивач вважається таким, що прибув 17.05.2017 року до виконання службових обов`язків з військового шпиталю (військової частини НОМЕР_4 ) в район проведення антитерористичної операції.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 19.05.2017 року №138 ОСОБА_1 вибув у відпустку за станом здоров`я з району проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 17.06.2017 року позивач прибув з основної щорічної відпустки 17.06.2017 року та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу т.в.о. командира 93 окремої Гвардійської механізованої Харківської бригади від 14.09.2018 року № 142-рс ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Згідно з довідкою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 18.12.2019 року ОСОБА_1 дійсно в період з 02.02.2017 року по 17.06.2017 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Та незважаючи на наявність вищезазначених документів йому було відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій у зв`язку з допущенням помилок під час оформлення та неповної комплектності документів (копія витягу із протоколу №7 засідання комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій від 19.06.2020 р.).

29.06.2018 року командиром військової частини НОМЕР_2 було затверджено акт проведення службового розслідування щодо факту відсутності у наказах військової частини НОМЕР_3 інформації про вхід та вихід з району проведення антитерористичної операції деяких військовослужбовців протягом 2014-2018 років. З акту проведення службового розслідування вбачається, що посадові особи, які протягом 2014-2018 років виконували обов`язки командирів підрозділів та начальників штабів підрозділів військової частини, у зв`язку з бездіяльністю та безконтрольністю, не зазначили деяких військовослужбовців у наказах командира частини (по стройовій частині), що призвело до їх не включення до відповідних наказів керівників антитерористичною операцією.

З метою отримання статусу учасника бойових дій, документи позивача були направлені до Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та розглянуті комісією 19.06.2020 року.

Як вбачається із витягу з протоколу №7 засідання комісії від 19.06.2020 року та листа начальника управління персоналу штату Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.07.2020 року №116/9/5/2460, документи ОСОБА_1 були повернуті на доопрацювання до Покровсько-Тернівського районного центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області, у звязку із допущенням помилок під час оформлення документів.

Листом від 14.08.2020 року №7/12524/8 Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив позивача і Військовий комісаріат Покровсько-Тернівського районного центру комплектування та соціальної підтримки, що 12.08.2020 року до Дніпропетровського обласного територіального центру надійшов витяг з протоколу комісії від 19.06.2020 року №7, 14.08.2020 року надійшли матеріали на оформлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Зауважив, що документи додані позивачем до заяви були повернуті у зв`язку з неповним комплектом документів, перелік яких визначений Порядок №413, та повідомив про необхідність долучити накази ОТУ про вхід та вихід.

Не погоджуючись із рішенням Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.06.2020 року, вважаючи, що на розгляд комісії були надані всі необхідні документи, що підтверджують право на отримання статусу учасника бойових дій, а повернення документів на доопрацювання фактично є відмовою у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки усунути такий недолік не можливо, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року (далі Закон №3551), учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 ст. 6 Закону №3551 визначено, що учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі Порядок №413.

Відповідно до абз.1-2 п. 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно п. 21 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до абз.1-2, 4 п. 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.

Згідно із абз. 1-2 п. 5 Порядку № 413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №413 особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

З вищевикладеним норм права вбачається, що підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є відповідні документальні підтвердження вказаного, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення та довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 02.02.2017 року по 17.06.2017 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується: довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.12.2019 року №6251; наказом від 02.02.2017 року №31; наказом від 27.04.2017 року №116; наказом від 17.05.2017 року №136; наказом від 19.05.20217 року №138; наказом №166 від 17.06.2017 року; наказом №142-рс від 14.09.2018 року; актом проведення службового розслідування від 10.04.2017 року тощо.

В свою чергу актом проведення службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 29.06.2018 року встановлено, що посадові особи, які протягом 2014-2018 років виконували обов`язки командирів підрозділів та начальників штабів підрозділів військової частини польової пошти НОМЕР_3 (в якій проходив службу позивач у спірний період), у зв`язку з бездіяльністю та безконтрольністю, не зазначили деяких військовослужбовців у наказах командира частини (по стройовій частині), що призвело до їх не включення до відповідних наказів керівників антитерористичною операцією.

Дослідивши надані до суду документи, суд вважає, що на розгляд комісії були надані всі можливі документи, що підтверджують право позивача на отримання статусу учасника бойових дій.

Враховуючи інформацію, яка міститься у акті проведення службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 29.06.2018 року, інші підтверджуючі документи не можуть бути надані позивачем, через їх відсутність. Наведені обставини виникли не з вини позивача, а у зв`язку з бездіяльністю та безконтрольністю посадових осіб, які протягом 2014-2018 років виконували обов`язки командирів підрозділів та начальників штабів підрозділів військової частини польової пошти НОМЕР_3 .

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, повернення комісією документів позивача на доопрацювання відбулось з метою усунення недоліків або наявних розбіжностей, у зв`язку з не підтвердженням інформації про вхід до району проведення антитерористичної операції та вихід з району проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , тобто, в даному випадку повернення документів на доопрацювання фактично є відмовою у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки усунути такий недолік не можливо, що свідчить про порушення прав та соціальних гарантій військовослужбовця.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач не забезпечив належний розгляд матеріалів про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, а тому рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців від 19.06.2020 року, яким документи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту його прав шляхом зобов`язання Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, прийняття рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій є дискреційним повноваженням Комісії військової частини НОМЕР_1 , а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій не підлягають задоволенню.

Проте, оскільки рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 19.06.2020 року, яким документи щодо надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання визнано судом протиправними, належним способом захисту порушеного права позивача суд вважає зобов`язання Комісії військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути документи та матеріали для оформлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем-2, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не доведено правомірність рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 19.06.2020 року, яким документи щодо надання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання.

Наведені обставини призвели до необхідності зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

У зв`язку з викладеним суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч .5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6), Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 19.06.2020 року, яким документи щодо надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу учасника бойових дій повернуті на доопрацювання.

Зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути документи та матеріали для оформлення статуса учасника бойових дій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2020 р.

Суддя О.М. Неклеса