Справа № 640/7008/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7008/20
судді-члена колегії суддів Горяйнова А.М.
04 листопада 2020 року м. Київ
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення провадження щодо прокурорів (далі - Кадрова комісія), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказів щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов`язків, необґрунтоване зволікання з розглядом звернення, допущення розголошення відомостей досудового розслідування, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики та порушення правил внутрішнього службового розпорядку, а також поновлення на роботі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Я входив до складу колегії суддів, яка прийняла зазначену постанову, однак не погоджуюся із окремими висновками, викладеними у мотивувальній частині прийнятого рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Користуючись правом, передбаченим ч. 3 ст. 34 КАС України, вважаю необхідним викласти окрему думку щодо підстав незгоди із рішенням про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 з 18 грудня 2015 року обіймала посаду начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, а з 28 грудня 2019 року -посаду начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Рішенням Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № № 42-дп-20 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладеної на неї дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач (далі - перелік виявлених порушень):

1. В порушення вимог п.п. 2.4 та 6.22 Інструкції зі складання звітності про роботу прокурора, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 28 листопада 2012 року № 121 (далі - Інструкція зі складання звітності), не обліковано в інформаційно-аналітичній системі «Облік та статистика органів прокуратури» та у звітності за формою № П «Про роботу прокурора» за 6 місяців 2019 року участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 та відомості про виправдання судом у цьому провадженні однієї особи;

2. В порушення вимог п. 6.5 Положення про Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 12 квітня 2016 року № 149 (надалі - Положення про САП), Інструкції зі складання звітності та п.п. 2, 8 розділу VI Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 6 квітня 2016 року, необліковано в ЄРДР відомості про встановлені у кримінальному провадженні № 0000286 збитки на загальну суму 2,2 млн грн, які спричинені інтересам держави;

3. В порушення вимог п. 6.5 Положення про САП, ст.ст. 2, 9 та 28 КПК України допущено невиправдану тяганину при організації розгляду та вирішення питання щодо визначення в порядку статті 218 КПК України підслідності у кримінальному провадженні № 0000375 від 08 травня 2019 року;

4. В порушення вимог п. 6.5 Положення про САП та ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» недодержано 5-денний термін направлення за належністю звернень ОСОБА_2 , яке надійшло 12 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , яке надійшло 17 грудня 2018 року, та звернення ТОВ «Проектно-технічний центр», яке надійшло 13 березня 2019 року;

5. В порушення п. 2 Розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Генеральної прокуратури України, затверджених наказом Генеральної прокуратури України від 30 грудня 2016 року № 419 та погоджених Профспілковим комітетом Генеральної прокуратури України 23 грудня 2016 року (далі - Правила внутрішнього трудового розпорядку), допущено відсутність без поважних причин на робочому місці в робочий час 15 липня та 23 липня 2019 року без повідомлення безпосереднього керівника;

6. В порушення вимог ч. 1 ст. 474 КПК України невідкладно не надіслано до суду обвинувальний акт та угоду від 27 лютого 2019 року про визнання винуватості підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000098;

7. В порушення вимог п. 6.5 Положення про САП, ст.ст. 2, 9, 28, 219, 283 КПК України несвоєчасно направлено до НАБУ для проведення досудового розслідування повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000353;

8. В порушення вимог п. 6.5 Положення про САП та ч. 1 ст. 220 КПК України не розглянуто клопотання від 29 травня 2019 року адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000353;

9. В порушення вимоги п. 6.5 Положення про САП, ст.ст. 2, 9 та 28 КПК України безпідставно відкликано постанову про призначення експертизи у кримінальному провадженні № 0000209, яка тривала майже п`ять місяців, що призвело до необґрунтованого порушення розумних строків досудового розслідування;

10. В порушення вимоги п. 6.5 Положення про САП, ст.ст. 2, 9 та 28 КПК України неналежно здійснювався нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001254 від 22 травня 2018 року, в якому упродовж 4 місяців не здійснювалося досудове розслідування, що залишалося поза її увагою та реагуванням.

11. В порушення вимоги ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», ст. 222 КПК України та положень ст.ст. 4, 5, 10, 11 та 12 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року зі змінами (далі - Кодекс професійної етики), допущено розголошення відомостей досудового розслідування та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, яке полягало у незаконному втручанні в діяльність органів влади шляхом штучного створення поважних причин для неявки судді ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя, позаслужбове спілкування з фігурантом кримінального провадження.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що висновок про порушення вимоги ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», ст. 222 КПК України та положень ст.ст. 4, 5, 10, 11 та 12 Кодексу професійної етики, а також допущення позивачем розголошення відомостей досудового розслідування та одноразового грубого порушення правил прокурорської етики ґрунтується на доказах, які отримані з порушенням установленого порядку, у зв`язку з чим є непідтвердженим.

Натомість інші порушення, зазначені в рішенні від 27 лютого 2020 року № № 42-дп-20, суд першої інстанції визнав доведеними та такими, що можуть бути підставою для накладення на позивача найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що усі порушення, окрім висновку про порушення вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» під час вирішення звернення ОСОБА_2 , знайшли своє підтвердження.

Вважаю, що при прийняті рішення судом апеляційної інстанції не було належним чином встановлено межі повноважень Кадрової комісії, а також не перевірено які саме рішення, дії чи бездіяльність прокурора можуть бути предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження та за яких умов.

Також допущено неповне з`ясування обставин справи у частині здійснення обліку відомостей про участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 та у частині дотримання Правил внутрішнього службового розпорядку.

Щодо повноважень Кадрової комісії здійснювати перевірку виконання прокурором обов`язків за адміністративною посадою.

ОСОБА_1 обіймала в органах прокуратури посаду начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора з 28 грудня 2019 року).

Така посада належить до адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі згідно з п. 4 ч. 3 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру». Належність посади начальника відділу у складі управління САП саме до адміністративних посад була підтверджена відповідачами під час судового засідання. Крім того накази від 18 грудня 2015 року № 1928-ц та від 28 грудня 2019 року № 2259-ц про призначення ОСОБА_1 на відповідні посади були видані особами, які згідно з абз. 6 ч. 4 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру» (у редакціях, що діяли на час видачі наказів) наділені повноваженнями здійснювати призначення прокурора на адміністративну посаду.

За правилами п. 92 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру» порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади визначає Генеральний прокурор.

Згідно з абз.абз. 2, 3 п. 9 Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, що затверджений наказом Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року № 266 (далі - Порядок № 266) предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження не може бути неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади. Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, визначається Генеральним прокурором.

Якщо кадрова комісія за результатами дисциплінарного провадження стосовно прокурора, який обіймає адміністративну посаду, встановила неналежне виконання ним посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, кадрова комісія приймає відповідне рішення, яке надсилає Генеральному прокурору або відповідному керівнику обласної прокуратури.

Зазначені норми права вказують на те, що неналежне виконання прокурором обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, не може бути предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження та підставою для прийняття Кадровою комісією рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності. Звернення щодо таких порушень розглядаються в порядку, визначеному Генеральним прокурором. Повноваження Кадрової комісії у разі виявлення випадків неналежного виконання прокурором обов`язків за адміністративною посадою обмежуються направленням відповідного рішення Генеральному прокурору або відповідному керівнику обласної прокуратури.

Натомість рішенням Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з посиланням на порушення нею вимог п. 6.5 Положення про САП (посилання на недотримання вказаної норми права міститься у п.п. 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10 переліку виявлених порушень).

У свою чергу п. 6.5 Положення про САП визначає повноваження саме начальників відділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, тобто посадові обов`язки прокурорів, які обіймають адміністративну посаду.

З огляду на викладене вважаю, що неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, передбачених п. 6.5 Положення про САП, не могло бути предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження.

Виявивши такі порушення, Кадрова комісії зобов`язана була діяти згідно з абз. 3 п. 9 Порядку № 266.

У рішенні Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 міститься посилання на необхідність направлення його копії у тому числі й Генеральному прокурору, проте для застосування накладеного на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, а не розгляду звернення щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Щодо нездійснення обліку участі у розгляді кримінального провадження № 0002227 та відомостей про виправдання судом у цьому провадженні однієї особи.

Згідно з рішенням Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 ОСОБА_1 в порушення вимог Інструкції зі складання звітності про роботу прокурора, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 28 листопада 2012 року № 121 (далі - Інструкція № 121), в інформаційно-аналітичній системі «Облік та статистика органів прокуратури» (далі - ІАС «ОСОП») та у звітності за формою № П «Про роботу прокурора» за 6 місяців 2019 року не облікувала участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 та відомості про виправдання судом однієї особи у цьому провадженні.

Відповідно до п. 8.2 Інструкції № 121 у таблиці 15 «Участь прокурорів у судовому розгляді кримінальних проваджень судами всіх інстанцій» у графі 1 обліковуються дані про участь прокурора у кримінальному провадженні у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій та Верховному Суді України. Її заповнюють прокурори, які брали участь у судовому розгляді, незалежно від місцезнаходження суду. Спеціалізовані прокурори обліковують роботу щодо участі у кримінальному провадженні за тими ж правилами, що й територіальні.

Висновок про те, що ОСОБА_1 була зобов`язання облікувати власну участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 та відомості про виправдання судом однієї особи у цьому провадженні обґрунтований тим, що вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 травня 2019 року виправдано ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні проводилося детективами НАБУ. Підтримання державного обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні здійснювала прокурор ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що приймала участь лише у підготовчому судовому засіданні, відомості про що були обліковані в установленому порядку. В інших судових засіданнях з розгляду обвинувального акту на стадії судового розгляду, виступ у судових дебатах забезпечувався іншим прокурором групи прокурорів, який і мав внести відомості до інформаційно-аналітичної системи.

Разом з тим вказані пояснення ОСОБА_1 не були перевірені судами першої та апеляційної інстанції.

Розділ 8 Інструкції передбачає, що у звітності відображаються дані про участь прокурора, як у судовому розгляді, так і в підготовчому судовому засіданні в окремих випадках.

З рішення Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 неможливо встановити яку саме форму участі у розгляді кримінального провадження не було обліковано ОСОБА_1 , який розділ, рядок, графу не було заповнено.

Копія звітності за формою № П «Про роботу прокурора» за 6 місяців 2019 року до суду також не надана.

В якості доказів порушення позивачем вимог Інструкції № 121 до матеріалів дисциплінарної справи приєднано перший аркуш вироку Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 травня 2019 року, супровідний лист суду про направлення копії вказаного судового рішення та лист начальника управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи від 29 липня 2019 року № 27/2-189ВН-19.

У вироці Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 травня 2019 року зазначено, що справа розглядалася за участі прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Разом з тим, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 374 КПК у вступній частині вироку зазначаються сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження.

Відповідно наявність у вироці суду прізвища ОСОБА_1 вказує лише на те, що вона була учасником судового провадження як прокурор, який брав участь у підготовчому судовому засіданні, і не є свідченням того, що позивач приймала участь саме у судовому розгляді.

Копії журналів судового засідання, які б підтверджували участь ОСОБА_1 в судовому розгляді кримінального провадження № 0002227 в матеріалах справи відсутні.

У свою чергу супровідний лист про направлення копії вироку Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 травня 2019 року був адресований судом прокурору Сидоренку В.А. Резолюція керівника САП на вказаному супровідному листі «взяти до уваги, підготувати апеляцію» також була адресована прокурору ОСОБА_7 .

У листі від 29 липня 2019 року № 27/2-189ВН-19 зазначається про необхідність відображення в ІАС «ОСОП» та у звітності за формою № П «Про роботу прокурора» за 6 місяців 2019 року відомостей про участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 та відомостей про виправдання судом ОСОБА_6 . Разом з тим у листі відсутня інформація про те, участь якого саме прокурора у розгляді кримінального провадження не була облікована та хто з прокурорів не виконав обов`язок із внесення відомостей про виправдання судом однієї особи.

Отже, фактичні обставини порушення вимог Інструкції № 121 щодо обліку відомостей про участь у розгляді кримінального провадження № 0002227 були встановлені судом не належним чином, а доводи відповідача про вчинення таких порушень ОСОБА_1 - не перевірені шляхом витребування і дослідження належних доказів.

Щодо повноважень Кадрової комісії здійснювати перевірку рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу.

Зміст дисциплінарного провадження щодо прокурора розкрито у ст. 45 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 45 вказаного Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Таке ж правило (щодо можливості оскарження рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу виключно в порядку, встановленому КПК України) закріплене і в абз. 1 п. 9 Порядку № 266.

Зазначені норми вказують на те, що законність рішень, дій чи бездіяльності прокурора в межах кримінального процесу може бути предметом перевірки виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, і лише в разі встановлення за наслідками такої перевірки фактів порушення прокурором прав осіб або вимог закону, відповідне процесуальне рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Отже, обов`язковою передумовою для дисциплінарного провадження щодо прокурора, який допустив порушення в межах кримінального процесу, є встановлення за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність такого прокурора, поданої та розглянутої в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, фактів порушення прав осіб або вимог закону.

Кадрова комісія встановила факти порушення ОСОБА_1 кримінального процесу за результатами розгляду дисциплінарної скарги начальника управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Разом з тим, вказана дисциплінарна скарга не містить посилань на те, що викладені у ній порушення були виявлені під час розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність ОСОБА_1 в межах кримінального процесу та в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Доказів надходження скарг на відповідні рішення, дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , а також встановлення під час їх розгляду фактів порушення позивачем прав осіб або вимог закону, які б могли бути підставою для звернення ОСОБА_8 з дисциплінарною скаргою, в матеріалах справи відсутні.

Водночас рішення Кадрової комісії ґрунтується зокрема й на тому, що позивач вчинила порушення кримінального процесуального законодавства, а саме: допустила протиправну бездіяльність щодо своєчасного вирішення питання про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000375 від 08 травня 2019 року, невідкладного скерування обвинувального акту з угодою про визнання винуватості ОСОБА_9 до суду, своєчасного направлення до органу досудового розслідування (НАБУ) повернутого судом у порядку ст. 314 КПК України обвинувального акту та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000353 від 26 травня 2017 року, порушення строків розгляду клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000353 на підставі ч. 1 п. 10 ст. 284 КПК України, невжиття заходів до проведення досудового розслідування у розумні строки після скасування постанови детектива НАБУ про закриття кримінального провадження № 0001254 від 22 травня 2018 року, а також вчинила протиправні дії, які полягали у безпідставному скеруванні листа про залишення без виконання постанови про призначення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000209 (посилання на недотримання кримінального процесуального законодавства міститься у п.п. 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11 переліку виявлених порушень).

Такі дії та бездіяльність підлягають оскарженню за правилами глави 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України і лише у разі встановлення за результатами розгляду відповідних скарг фактів порушення ОСОБА_1 прав осіб або вимог закону, можуть бути підставою для дисциплінарного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Натомість надання правової оцінки рішенням, діям чи бездіяльності прокурора ОСОБА_1 в межах кримінального процесу в порядку дисциплінарного провадження без попередньої перевірки їх правомірності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, суперечить вимогам ч. 1 ст. 24 КПК України, абз. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про прокуратуру» та абз. 1 п. 9 Порядку № 266.

Відтак рішення Кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 ґрунтуються на висновках про вчинення порушень, які не могли бути самостійним предметом перевірки в межах дисциплінарного провадження.

Щодо висновку про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 15 та 23 липня 2019 року без поважних причин та без повідомлення безпосереднього керівника про необхідність такої відсутності.

Згідно з рішеннямКадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 42-дп-20 ОСОБА_1 в порушення п. 2 розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Генеральної прокуратури України, затверджених наказом Генеральної прокуратури України від 30 грудня 2016 року № 419 та погоджених Профспілковим комітетом Генеральної прокуратури України 23 грудня 2016 року (далі - Правила внутрішнього службового розпорядку), була відсутня без поважних причин на робочому місці у робочий час 15 та 23 липня 2019 року та не повідомила свого безпосереднього керівника про необхідність такої відсутності.

Позивач не заперечує свою відсутність на робочому місці, однак наполягає на тому, що виїзди були зумовлені необхідністю вирішення службових питань та здійснювалися з відома безпосереднього керівника.

Під час судового засідання ОСОБА_1 пояснила, що у кожному випадку перебування в робочий час поза межами приміщення прокуратури повідомляла безпосереднього керівника - начальника управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у телефонному режимі. У свою чергу ОСОБА_8 у дисциплінарній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не повідомляла про причини відсутності на робочому місці.

Доказів, які б підтверджували пояснення позивача або особи, яка подала дисциплінарну скаргу щодо повідомлення ОСОБА_1 безпосереднього керівника підрозділу про перебування за межами приміщення прокуратури 15 та 23 липня 2019 року, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин при вирішенні справи слід враховувати фактичну можливість кожної зі сторін надати докази на підтвердження своїх доводів.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку керівники структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зобов`язані контролювати присутність на роботі прокурорів упродовж робочого дня. Прокурори можуть перебувати у робочий час за межами приміщення Генеральної прокуратури України із службових питань з відома безпосереднього керівника підрозділу, а керівники самостійних структурних підрозділів - першого заступника, заступників Генерального прокурора або Генерального прокурора. Про свою відсутність на роботі прокурор повідомляє безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами. У разі недотримання прокурором цих вимог складається акт про його відсутність на робочому місці. При ненаданні прокурором доказів поважності причини відсутності на роботі він повинен подати письмові пояснення на ім`я Генерального прокурора щодо причин своєї відсутності.

Зазначений позивачем спосіб повідомлення безпосереднього керівника про причини відсутності на робочому місці - за допомогою телефонного зв`язку, прямо передбачений Правилами внутрішнього службового розпорядку.

Обов`язок контролювати присутність на роботі прокурорів упродовж робочого дня покладається на керівників структурних підрозділів. Правила внутрішнього службового розпорядку встановлюють також обов`язок у випадку недотримання прокурором відповідних вимог, у тому числі неповідомлення керівника про причини перебування у робочий час за межами приміщення прокуратури, складати акт про його відсутність на робочому місці.

Разом з тим, відповідні акти, згідно з поясненнями сторін, не складалися та до матеріалів справи не приєднувалися.

Натомість у матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року, згідно з якими її відсутність на робочому місці 15 липня 2019 протягом години була зумовлена повідомленням одного з експертів про закінчення проведення експертного дослідження.

У дисциплінарній скарзі ОСОБА_8 зазначає, що такі пояснення є неправдивими, адже позивач, перебуваючи в експертній установі та володіючи інформацією про закінчення експертного дослідження, не отримала висновок експерта.

У свою чергу ОСОБА_1 пояснила, що була позбавлена можливості отримати висновок експерта у зв`язку з її виключенням із кола групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000209 та не ознайомленням своєчасно з відповідною постановою.

Вказані доводи позивача не перевірені Кадровою комісією під час дисциплінарного провадження та не спростовані відповідачами під час розгляду справи в суді.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 26 липня 2019 року відсутність на робочому місці 23 липня 2019 року після обіду була обумовлена необхідністю в спілкуванні з працівниками Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України та іншими правоохоронними органами, установами і організаціями у зв`язку зі здійсненням процесуального керівництва у кримінальних провадженнях.

Як раніше зазначалося, п. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прямо передбачає можливість перебування прокурора у робочий час за межами приміщення Генеральної прокуратури України із службових питань з відома безпосереднього керівника підрозділу.

У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів того, що ОСОБА_1 15 та 23 липня 2019 року у робочий час перебувала за межами приміщення Генеральної прокуратури України з інших причин ніж вирішення службових питань чи без відома безпосереднього керівника підрозділу, відповідачами надано не було.

У зв`язку з чим вважаю, що факт порушення ОСОБА_1 . Правил внутрішнього службового розпорядку не є доведеним.

Суддя А.М. Горяйнов

Окрема думка складена 11 листопада 2020 року.