Справа № 157/703/20
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/703/20
Провадження №2-а/157/31/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Сахана Василя Віталійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Сахана В.В., у якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову серії ЕАМ № 2616616 від 1 червня 2020 року, а справу закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що о 10 год. 30 хв. 1 червня 2020 року у селі Свидники він перебував в автомобілі марки «Volkswagen», моделі «LT», н.з. НОМЕР_1 , так як замінив водія, який перемістився у інший транспортний засіб задля повернення у зворотному напрямку. За кілька хвилин до вказаного автомобіля підійшов працівник поліції та почав його звинувачувати у перевищенні швидкості в населеному пункті на 23 км/год. Незважаючи на його клопотання, поліцейський надрукував постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2616616 від 1 червня 2020 року. зазначена постанова є незаконною, підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, при розгляді справи порушено цілий ряд його прав. Підстав для складання оскаржуваної постанови у працівника поліції не було, оскільки він не порушував п. 12.4 Правил дорожнього руху, про що зазначено у постанові, він не керував транспортним засобом, а лише знаходився у ньому, коли правоохоронець поставив йому вимогу пред`явити документи. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини, поліцеським не було складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, складання якого є обов`язковою умовою оформлення матеріалів по притягненню до адміністративної відповідальності і в якому б він зміг навести свої пояснення. Його було протиправно позбавлено передбачених ст. 268 КпАП України прав. При винесенні зазначеної постанови поліцейський не надав йому можливості скористатися правовою допомогою. Окрім того, поліцейський не взяв до уваги пояснення свідків, які у той момент перебували в автомобілі, а саме, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Ухвалою судді від 1 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року до участі у справі, як другого відповідача залучено - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

У відзиві на позов представник відповідача Вахмістрова І.О. просить у задоволені позову відмовити, справу розглянути у відсутності відповідача та представника відповідача. В обґрунтування заперечень зазначає, що оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є законною, підставою для її винесення стало те, що під час несення служби на автодорозі М19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблене» 110 км. поліцейським ОСОБА_4 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001006) 1 червня 2020 року було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN LT», н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті у с. Свидники, Ковельського району, Волинської області зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху. Зазначений транспортний засіб було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після чого, поліцейський підійшов до водія, попросив пред`явити документи, передбачені пунктом 2.1. Правил дорожнього руху, та встановив особу водія, яким виявився ОСОБА_1 . Водія було ознайомлено з доказом вчинення ним правопорушення та надано можливість надавати пояснення і заявляти клопотання, однак позивач жодних клопотань під час розгляду справи не заявляв. Інспектором Саханом В.В. винесено постанову серії ЕАМ №2616616 від 1 червня 2020 року за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення на позивача в розмірі 255 грн., до постанови в якості доказу долучено відео, на якому зафіксовано вищезазначений транспортний засіб, водій якого перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови, та вручено її копію на місці події. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam, а тому достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме, працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 4 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить один рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16640, виданного ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2020 року та чинного до 30 вересня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС001006, є придатним до застосування. Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20» виробництва LaserTechnologylnc також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року №04/02/03/-3008, в якому зазначається про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Факт вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України адміністративного правопорушення підтверджується: постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2616616 від 1 червня 2020 року; фотокарткою з технічного приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС001006 від 1 червня 2020 року; відеозаписом з технічного приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС001006 від 1 червня 2020 року; відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_4 НОМЕР_2 від 1 червня 2020 року. Зазначеними відеозаписами зафіксовані пояснення позивача, зокрема, з відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора ОСОБА_4 № від 1 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово просив поліцейского вибачити його за вчинене правопорушення та не складати на нього адміністративні матеріали, з відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора ОСОБА_4 № від 1 червня 2020 року, вбачається, що позивач висловив припущення, що можливо й перевищив швидкість, при цьому вказуючи, що він не говорить про те, що не перевищував, що мовляв з ким не буває. Такі твердження позивача дають підстави зрозуміти, що він визнавав факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення і розглянула її з дотриманням правил чинного законодавства. Доказів, які б спростовували факт вчинення адміністративного правопорушення, та свідчили б про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано. Твердження позивача про порушення його прав під час розгляду справи не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, і ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Водія було ознайомлено з наявними доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, також йому була надана можливість надавати пояснення стосовно справи, що й він зробив, однак жодних клопотань, ні усних ні письмових щодо перенесення розгляду справи не заявляв. ОСОБА_1 не був позбавлений права скористатись правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, проте він не здійснював жодних дій спрямованих на те, щоб скористатись правовою допомогою, що підтверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав і просив їх задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2616616 від 1 червня 2020 року, прийнятою інспектором УПП у Волинській області Саханом В.В., позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 1 червня 2020 року о 10 год. 18 хв., (Свидники 110 км.), керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», моделі «LT», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме, рухався зі швидкістю 73 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС001006, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністартивне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

У зазначеній постанові вказано, що швидкість руху транпортного засобу вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС001006.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимітрювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

З доданого до відзиву на позовну заяву відезапису вбачається, що поліцейським під час розгляду справи не роз`яснювалися позивачу права, передбачені ст. 268 КпАП України, і на прохання останнього про вчинення таких дій, працівником поліції було зазначено, що ОСОБА_5 сам знає свої права.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про порушення поліцейським прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 283 КпАП України чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, що наданий відповідачем як доказ керування позивачем транспортним засобом і вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин.

Сам позивач у судовому засіданні заперечив факт керування ним транспортним засобом, що був зупинений поліцейським, а в матеріалах справи належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин відсутні.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосування до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн. закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2616616 від 1 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 225 гривень, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:О. В. Антонюк