Справа № 140/2272/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/2272/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 139 (по стройовій частині) позивача ОСОБА_1 звільнено з посади заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу частини з 27.06.2019.

При звільненні позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день виключення зі списків частини 27.06.2019, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проте, під час виконання вказаного рішення суду ВЧ НОМЕР_1 застосувала базовий місяць січень 2016 року, що є протиправним.

Позивач вказує, що оскільки обіймав посаду, з якої був звільнений у червні 2019 року, у вересні 2010 року, ця посада була утворена у 2007 році, у січні 2008 року відбулося підвищення розміру посадового окладу, а тому базовим місяцем для проведення індексації повинен бути лютий 2008 року.

Крім того, відповідач також повинен нести відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні з ВЧ НОМЕР_1 , яка полягає у виплаті середнього місячного грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, із застосуванням норм трудового законодавства, оскільки нормами спеціального законодавства не передбачено відповідальності за не проведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби.

Позивач, з урахуванням нової редакції позовної заяви (а. с. 53-59), просить визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 із застосуванням базового місяця лютий 2008 року та невиплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595,08 грн. в день, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, виходячи із розрахунку базового місяця лютий 2008 року та виплатити її з урахуванням раніше виплаченої суми, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (далі - Порядок № 44), та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595,08 грн. в день, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 61).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 24.04.2020 № 198 (а. с. 88-96) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Стосовно індексації грошового забезпечення за березень 2018 року, то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) відбулося підвищення розміру посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, а отже вказаний місяць є місяцем підвищення доходу для проведення подальшої індексації. Доводи позивача про те, що йому не виплачувалася індексація грошового забезпечення, спростовуються наданими відповідачем довідками, та згідно з рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Крім того, у виплаті спірних сум відсутня вина ВЧ НОМЕР_1 , тому підстави для виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при переведенні на підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) також відсутні.

08.05.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача - адвокат Матяшук В.К. з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві, та додатково вказав, що у зв`язку із невиплатою індексації грошового забезпечення за 2016-2018 р.р. у день звільнення з посади та виключення зі списків ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не був повністю розрахований, на даний час вже працює в іншій військовій установі - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який не має права та обов`язку погашати борги по грошовому забезпеченню перед позивачем, які виникли у відповідача (а. с. 111-116).

В подальшому, 14.07.2020 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до справи копії висновку експерта від 08.07.2020 № 4566 за результатами проведення судово-економічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 02.07.2020 (а. с. 119-135).

Ухвалою суду від 21.07.2020 запропоновано відповідачу ВЧ НОМЕР_1 подати (надіслати) до суду у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали додаткові письмові пояснення щодо висновку експерта від 08.07.2020 № 4566 за результатами проведення судово-економічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 02.07.2020 (а. с. 138).

В поданих до суду поясненнях від 05.08.2020 № 435 (а. с. 193-197) відповідач ВЧ НОМЕР_1 просить не брати до уваги зазначений висновок експерта з огляду на те, що базовий місяць лютий 2008 року визначено не правильно. При цьому, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація за період з січня 2016 року по 01.12.2018 в сумі 4871,57 грн.

11.09.2020 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких представник позивача - адвокат Матяшук В.К. просить не брати до уваги позицію, викладену у поясненнях ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2020 № 435, вказуючи при цьому, що базовим місяцем для проведення індексації повинен бути лютий 2008 року (а. с. 227-229).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з січня 2008 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на різних посадах, перебував на усіх видах забезпечення, що підтверджується архівною довідкою від 31.07.2020 № С-1250/1381 (а. с. 175-183), довідками про доходи за 2015-2018 р.р. (а. с. 15 зворот - 17, 101-105).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2019 № 139 капітана ОСОБА_1 , заступника командира частини з озброєння, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 18.06.2019 № 182 на посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з 27.06.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а. с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, у зв`язку із чим бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення була оскаржена у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 (скасованим постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 лише в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.) у справі № 140/2474/19 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 29-41).

Платіжним дорученням № 24 22.01.2020, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19, ВЧ НОМЕР_1 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 4798,50 грн. (а. с. 106).

27.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій, зокрема, просив надати детальний розрахунок на суму індексації із розшифруванням, коли та за який період брався базовий місяць для розрахунку (а. с. 12-13).

Листом від 10.02.2020 № 81 ВЧ НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 позивачу була нарахована індексація грошового забезпечення з січня 2016 року по 30.11.2018 року в сумі 4871,57 грн. (утримано військовий збір 1,5% в сумі 73,07 грн.), а відповідно до наказу Міністра оборони України № 44 від 27.01.2016 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» базовий місяць - січень 2016 року (а. с. 14).

При вирішенні даного спору в частині позовних вимог, що стосуються перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця лютий 2008 року, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно із частиною третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-ХІІ) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За змістом статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За приписами частин першої, другої статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

За правилами пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац сьомий пункту 4 Порядку № 1078).

Згідно із абзацами першим - третім, п`ятим пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення») у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Правова позиція позивача у даній справі полягає у тому, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника залежно від прийняття його на роботу або зростання його доплат і надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. При цьому, місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Оскільки ж підвищення посадових окладів осіб офіцерського складу, які проходять службу в Збройних Силах України, відбулося відповідно до вимог пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), яким затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками, яка набрала чинності у січні 2008 року, на переконання позивача місяцем для обчислення належної йому індексації є лютий 2008 року, тобто наступний за місяцем, у якому було підвищено оклади.

Крім того, в обґрунтування своєї позиції позивач покликається на висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Сухолиткого В.В. від 08.07.2020 № 4566 за результатами проведення судово-економічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 02.07.2020, у дослідницькій частині якого на сторінці 8 зроблено висновок про те, що базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації є лютий 2008 року, тобто місяць наступний за місяцем набрання чинності Постановою № 1294, а саме з січня 2008 року (а. с. 127).

Суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015; далі - Постанова № 1013) пункт 5 Порядку № 1078 було викладено у новій редакції, згідно із абзацами першим - третім якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

До набрання чинності Постановою № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 був викладений та застосовувався у такій редакції: «У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації».

Отже, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування. Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Крім того, пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Зміна ж грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704. Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з пунктом 3 Постанови № 1013 Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (Офіційний вісник України, 2003 р., № 29, ст. 1471).

Отже, вказаною Постановою № 1013 Урядом фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Тобто, Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01.12.2015, але й фактично визначено базовий місяць (січень 2016 року), який необхідно враховувати в подальшому для проведення індексації.

Крім того, суд також враховує пояснення відповідача ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2020 № 435 (а. с. 193-197), відповідно до яких позивачу ОСОБА_1 протягом 2008-2015 р.р. під час проходження військової служби виплачувалася індексація грошового забезпечення, що підтверджується архівною довідкою Львівського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.07.2020 № С-1250/1381 (а. с. 202-210).

При цьому, у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (з подальшими змінами та доповненнями), якою передбачалося установити щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям з поетапним збільшенням її розміру у відсотках місячного грошового забезпечення, базовим місяцем для обчислення позивачу індексації грошового забезпечення став квітень 2013 року, а в подальшому - для розрахунку розміру індексації грошового забезпечення відповідач застосовував базовий місяць серпень 2015 року.

Суд звертає увагу, що у випадку зміни базового місяця для обчислення розміру індексації грошового забезпечення чинним законодавством України не передбачено повернення до попереднього базового місяця, в т. ч. у зв`язку із запровадженими у 2015 році змінами в законодавстві щодо порядку проведення індексації грошових доходів населення.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про те, що місяцем для обчислення належної йому індексації (за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 згідно з рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 140/2474/19) є лютий 2008 року.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд відхиляє поданий позивачем висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Сухолиткого В.В. від 08.07.2020 № 4566 за результатами проведення судово-економічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 02.07.2020 (а. с. 123-129), оскільки такий висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили, та, крім того, експертне дослідження було проведено без урахування даних щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за 2008-2015 р.р. та щодо зміни базового місяця для обчислення індексації, а також без застосування норм законодавства України, яке регулювало порядок обчислення індексації протягом усього часу проходження військової служби позивачем.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд наголошує, що враховуючи межі позовних вимог, у даній справі була надана правова оцінка доводам позивача щодо визначення саме лютого 2008 року місяцем для обчислення належної йому індексації (за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 згідно з рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 140/2474/19).

Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 із застосуванням базового місяця лютий 2008 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, виходячи із розрахунку базового місяця лютий 2008 року, та виплатити її з урахуванням раніше виплаченої суми, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з наведених вище підстав належить відмовити.

При вирішенні даного спору в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення), суд враховує таке.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами частин першої, другої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Спеціальним законодавством не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби. Суд звертає увагу, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. На думку суду, оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальності за невиплату чи несвоєчасну виплату усіх сум грошового забезпечення за всіма видами, тому з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації положення статті 117 КЗпП України, які є загальними, необхідно поширити на правовідносини, які виникли під час звільнення особи з військової служби. При цьому, суд враховує аналогічні правові висновки щодо застосування спеціального законодавства та статті 117 КЗпП України, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16 та від 26.06.2019 у справі № 826/15235/16.

В той же час, суд враховує, що відповідач не звільняв позивача з військової служби, а наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2019 № 139 лише виключив зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із переведенням для подальшого проходження військової служби на посаді начальника відділення забезпечення Старовижівського РВК з 27.06.2019 (а. с. 18). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду з цим позовом позивач продовжує проходити військову службу та не звільнений з неї.

На думку суду, оскільки статтями 116, 117 КЗпП України передбачений обов`язок виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у випадку саме звільнення працівника, тому приписи вказаних статей КЗпП України не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору з огляду на те, що відповідач не звільняв позивача з військової служби, а тому не може нести відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595,08 грн. в день та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період з 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595,08 грн. в день, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову у задоволенні позову витрати на правничу допомогу адвоката стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх