Справа № 500/2879/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2879/19 пров. № А/857/10430/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, ухвалене суддею Баб`юком П.М. у м. Тернополі у справі № 500/2879/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Авто-Пром» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2019 року.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що 09.09.2019 року відповідач провів камеральну перевірку фінансової звітності позивача за перше півріччя 2019 року, за результатами якої виявив, що, внаслідок арифметичної помилки, допущеної у податкові декларації за перше півріччя 2019 року, позивач занизив податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року в сумі 2980952 грн. На основі цих обставин відповідач виніс оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з цим рішенням оскільки вважає, що допущена ним, при заповненні податкової декларації за перше півріччя 2019 року, арифметична помилка не призвела до недоплати податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.

Позивач додатково зазначає, що під час заповнення рядка 18 податкової декларації за перше півріччя 2019 року помилково відобразив числове значення 3202352,00 грн, хоча фактично цей рядок мав би містити прочерк, так як у позивача у попередньому звітному періоді, а саме у першому кварталі 2019 року не виникало зобов`язань з податку на прибуток (рядок 17 Декларації), показники якого відображаються у декларації наступного звітного періоду в даному випадку декларації позивача за другий квартал 2019 року. Крім того, чисельний показник, який помилково був відображений в рядку 18 декларації за перше півріччя 2019 року не базується на даних звітності з фінансовими результатами, поданої позивачем за цей же період. В зв`язку із цим, керуючись п.50.1 ст. 50 ПК України, позивач 06.09.2019 року подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року, відповідно до якої, виправив технічну помилку при заповненні податкової звітності шляхом проставлення у рядку 18 вірного значення «прочерк».

На цій підставі позивач просить податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2019 року скасувати.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 07.10.2019 року № .

Зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області внести зміни в облікову (інтегровану) картку товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Авто-Пром» з податку на прибуток приватних підприємств, шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати за цим податком в сумі 2 980 952 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Авто-Пром» судовий збір в сумі 19 210,00 грн.

Не погодившись з цим рішенням, Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Тернопільській області зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи, оскільки позивач, вказавши у податковій декларації за І квартал 2019 року суму податку на прибуток приватних підприємств 3023000 грн., таким чином, занизив податок на прибуток за перше півріччя 2019 року в сумі 2980952 грн., сформувавши переплату з цього виду податку.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 09.09.2019 року відповідач провів камеральну перевірку фінансової звітності позивача за перше півріччя 2019 року.

За результатами перевірки відповідач склав акт № 52/19-00-54-03/40457856 від 09.09.2019 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток підприємства, у якому зафіксував заниження позивачем суми податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року.

В акті перевірки зазначено, що при поданні звітної податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2019 року та уточненої декларації з податку на прибуток за І півріччя 2019 року платником допущено арифметичну помилку, що призвело до заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду та формування і відображення в інтегрованій картці з податку на прибуток ТзОВ «Партнер-Авто-Пром» переплати в сумі 2980952,00 грн.

На підставі акта перевірки Головне управління ДПС у Тернопільській області винесло податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 року № , на підставі якого збільшило ТзОВ «Партнер-Авто-Пром» суму грошового зобов`язання в розмірі 3726190 грн., з яких: за основним зобов`язанням з податку на прибуток приватних підприємств - 2980952 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 745238 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що допущена позивачем в податковій декларації арифметична помилка не вплинула на розмір грошових зобов`язань позивача перед бюджетом. Тому суд першої інстанції зробив висновок про задоволення адміністративного позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з п. 15.1. ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1. статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Статтею 50 ПК України встановлено порядок внесення змін до податкової звітності.

Зокрема, згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права, у платника податків виникає обов`язок сплатити штраф лише у разі уточнення таких помилок, які призвели до заниження податкового зобов`язання, тобто до виникнення недоплати відповідного податку до бюджету.

Натомість, як видно з матеріалів справи, а саме податкової декларації від 08.08.2019 року за перше півріччя 2019 року, уточнюючої податкової декларації, звіту про фінансові результати, в рядку 18 податкової декларації від 08.08.2019 року за перше півріччя 2019 року позивач помилково задекларував податок на прибуток приватних підприємств за результатами першого кварталу 2019 року у розмірі 3202352,00 грн, оскільки, виходячи із звіту про фінансові результати, позивач не отримав доходу у першому кварталі 2019 року, а отже не міг декларувати податок на прибуток.

Отже, позивач, шляхом подання уточнюючої податкової декларації, виправив помилки, допущені у раніше поданій звітній податковій декларації з податку на прибуток за півріччя 2019 року.

Вказане свідчить про те, що позивач не допустив заниження податкових зобов`язань, а у декларації відобразив їх переплату. Ця обставина спростовує позицію відповідача про заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 2980952 грн. і необхідність їх сплати до бюджету.

Апеляційний суд додатково зазначає, що праву платника податку подати уточнюючу податкову декларацію кореспондує обов`язок контролюючого органу прийняти таку декларацію, провести в установлений строк камеральну перевірку та за її результатами здійснити відповідні дії. Після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 року у справі № 815/4013/14 та від 04.09.2018 року у справі № 813/1977/14.

Відповідач, на думку апеляційного суду, не встановив дійсний обов`язок позивача щодо сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в сумі 2980952 грн.

При цьому, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції в тому, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача внести зміни в облікову (інтегровану) картку товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Авто-Пром» по податку на прибуток приватних підприємств, шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати по даному податку в сумі 2980952 грн. Це узгоджується з нормами Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 року № 422.

Отже суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок про задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 500/2879/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлений 12.11.2020 року