Справа № 440/4849/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4849/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Казмерчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною відмови, оформленої листом від 20.05.2020 за №ФОП/М/3128/1631-50-33-22, в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.05.2020 про повернення помилково сплаченого єдиного внеску у період з січня 2017 року по лютий 2020 року в сукупному розмірі 31371,60 грн та зобов`язання підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 помилково сплачених коштів єдиного внеску у період з січня 20147 року по лютий 2020 року в сукупному розмірі 31371,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що 25.11.2010 на підставі рішення Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.11.2010 №20 він набув статусу адвоката та отримав право займатися адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим перебуває на обліку в органах доходів і зборів як самозайнята особа - адвокат.

У період з січня 2017 року по лютий 2020 року ОСОБА_1 помилково сплачено Єдиний соціальний внесок у сукупному розмірі 31371,60 грн, оскільки у вказаний період він працював на посаді юристконсульта ТОВ "Компанія Крок" (з 01.03.2012 по 17.12.2018) та ТОВ "ВТК "Крок" (з 18.12.2018 по цей час). Стверджує, що доходу від адвокатської діяльності не отримував, ЄСВ за нього сплачувалось роботодавцем, а тому помилково сплачені ним кошти з єдиного внеску за період з січня 20217 року по лютий 20202 року мають бути йому повернуті.

Ухвалою суду від 09.09.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.09.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 30.12.2010 перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтава як самозайнята особа - адвокат. Стверджував, що відповідно до діючого законодавства відсутні підстави за яких особи, які провадять незалежну професійну діяльність звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони є найманими працівниками чи підприємцями. Вказував на те, що станом на 18.05.2020, як і на день написання відзиву в інтегрованій картці по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 переплата відсутня, оскільки платником самостійно подано завіти за 2017 - 2019 роки.

05.102020 позивачем до суду подано відповідь на відзив у якій, вказував на те, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою лише за умови, що вона не є найманим працівником.

Позивач в судовому засіданні позовні вимог підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення Полтавської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 25 листопада 2010 року №20 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії №835.

Починаючи з 01.03.2012 по 17.12.2018 ОСОБА_1 працював на посаді юристконсульта у ТОВ "Компанія Крок", а з 18.12.2018 по теперішній час працює на посаді юристконсульта у ТОВ "ВТК "Крок".

Згідно виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5, судом встановлено, що єдиний внесок за застраховану особу (позивача) за період з січня 2017 по лютий 2020 року сплачений його роботодавцями.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з січня 2017 по лютий 2020 року самостійно обраховано та сплачено єдиний соціальний внесок як самозайнятою особою адвокатом в загальному розмірі 31371,60 грн.

13.05.2020 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області подано заяву про повернення помилково сплаченого Єдиного соціального внеску за період з січня 217 року по лютий 2020 року в сумі 31371,60 грн.

Відповідач своїм листом від 20.05.2020 №ФОП/М/3/28/16-31-05-33-22 відмовлено у поверненні коштів в сумі 31371,70 грн у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у поданих до ДПІ у м. Полтава "Звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018 та 2019 роки" самостійно обраховано та сплачено єдиний внесок за вказаний період.

Не погоджуючи з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.10 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" /далі - Закон №2464-VI/.

За змістом пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування /далі - єдиний внесок/ - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 цієї ж частини, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

В силу положень пункту 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності є платниками єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 цієї частини, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що у період з 2017 року по лютий 2020 року здійснював адвокатську діяльність, однак дохід від неї не отримував.

Системно аналізуючи наведенні положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, який здійснює адвокатську діяльність, несе обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску як самозайнята особа незалежно від обставин не / отримання доходу від такої діяльності.

Рішення Верховного Суду, на які посилається позивач у заяві від 12.10.2020, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ними встановлено відсутність у позивачів обов`язку по сплаті єдиного внеску у зв`язку з нездійсненням ними адвокатської діяльності та перебуванні у трудових відносинах з третіми особами, однак, у ході розгляду цієї справи судом встановлено здійснення позивачем адвокатської діяльності без отримання відповідного доходу. Отже, правовідносини, що склалися у цій справі та у справах на які посилається позивач не є тотожними.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та навчанні повне рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя С.С. Бойко