Справа № 420/8920/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8920/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 14 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року включно із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 108; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року включно в сумі 175412,22 грн. із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року для періоду з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та за період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року - березень 2018 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та у період проходження військової служби йому не у повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Позивачем 15 липня 2020 року подана заява до військової частини з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, у відповіді військова частина НОМЕР_2 зазначила, що у Міністерства оборони України з січня 2016 року по лютий 2018 року фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення не було, базовий місяць для розрахунку індексації за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року є серпень 2015 року.

Позивач вважає, що при розрахунку належної позивачу індексації грошового забезпечення починаючи з 01.12.2015 року відповідачем вчинено дії, які суперечать нормативно-правовим актам, що застосовуються, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року.

Позивач вважає, що виплата індексації грошового забезпечення, яка є однією з основних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку з зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб, роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

На думку позивача, базовий місяць нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року має бути встановлений січень 2008 року, оскільки останнє перед оспорюваним періодом підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з 1 січня 2008 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294, а за період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року березень 2018 року, оскільки 01 березня 2018 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Також позивач зазначив, що відповідачем невірно розрахована індексація грошового забезпечення. Так, в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн., а величина приросту індексу споживчих цін 241, 70 %, то відповідно до абз.5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762 грн.х241, 70 % /100), що становить 4258, 75 грн.

Тому, на думку позивача, загальна сума індексації грошового забезпечення, яка не була виплачена позивачу за період з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року становить 175412,22 грн., відповідно до розрахунку проведеного позивачем.

Ухвалою від 16 вересня 2020 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

До суду 28 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій передбачених на ці цілі та у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у грудні 2015 року лютий 2020 року у Міністерства оборони України не було.

Також, до суду 29 жовтня 2020 року від відповідача надійшли пояснення щодо розрахунку нарахування та виплати індексації грошових доходів позивача, у яких відповідач зазначив, що у серпні 2015 року у лейтенанта ОСОБА_1 у зв`язку із зміною вислуги років відбулось збільшення надбавки за вислугу років з 10 % на 20 % і розмір нарахованого забезпечення збільшився відповідно з 4084, 80 грн. на 4 334, 40 грн., в результаті чого змінився базовий місяць на серпень 2015 року. Після отримання звернення позивача, військовою частиною було зроблено розрахунок суми коштів для виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, але він відрізняється від розрахунку позивача.

Позивач не надав відповідь на відзив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Суд встановив, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №36 від 02.03.2015 року, лейтенанта ОСОБА_1 з 02 березня 2015 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №50 від 28.02.2020 року, капітана ОСОБА_1 старшого інженера відділу (фотограметрично обробки даних) військової частини НОМЕР_2 звільненого наказом начальника Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 січня 2020 року № 8 у запас за підпунктом «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вважати таким, що справи здав та направити для зарахування на військовий облік до Костопільського РТЦК та СП Рівненської області та з 28 лютого 2020 року виключити із списків особового складу частини.

Також, матеріалами справи підтверджено, що 11 червня 2020 року позивач звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 , в якій просив видати довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року та надати довідку про виплату або невиплату індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби, копії карток особового рахунку та витяги із наказів про вступ на службу та виключення зі списків особового складу, нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року.

Листом від 31.07.2020 року вих.№1234 Військова частина НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у Міністерства оборони України кошти для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям були відсутні. З приводу перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року повідомлено, що відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, суму індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Також, у листі зазначено, що базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року був серпень 2015 року, після прийняття постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб начальник цього та рядового складу те деяких інших осіб» у березні 2018 року став відповідно березень 2018 року.

Судом досліджена довідка про розмір нарахованого грошового забезпечення видана ОСОБА_1 за період з 01.03.2015 року по 28.02.2020 року, з якої вбачається, що за грудень 2015 року індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась позивачу, індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась за грудень 2018 року по 28.02.2020 року.

Судом досліджені лист Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 року вих. №122/о/66-17 «Про індексацію грошового забезпечення» та від 15.04.2020 року вих. № 49/о/214-20, в якому зазначено, що місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення для всіх військовослужбовці буде місяць, наступний за місяцем, в якому відбулося підвищення посадових окладів для військовослужбовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України.

Також судом досліджений розрахунок індексації грошового забезпечення зроблений позивачем.

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, з огляду на таке.

Розглянувши позовні вимоги про визнання протиправними бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, суд зазначає таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

При цьому нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач протиправно допустив бездіяльність не здійснюючи нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, а тому позовні вимоги в цій частині є правомірними.

З наданих до суду документів, зокрема, довідки про розмір грошового забезпечення вбачається, що позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. У поясненнях на позовну заяву відповідач зазначив, що ним зроблено розрахунок суми коштів для виплати індексації грошових доходів за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, проте відповідачем на надано доказів виплати даної індексації.

Також у поясненнях на позовну заяву відповідач зазначив, що за вказаний період індексація грошового забезпечення нарахована позивачу із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2015 року.

Однак, суд не погоджується з такими доводами представника відповідача.

Як передбачено п. 5 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.

За загальним правилом, для індексації заробітної плати необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації.

При цьому базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації.

Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Таким чином, згідно із пунктом 5 Порядку №1078, місяць, у якому підвищено тарифну ставку (оклад) слід вважати базовим для індексації за дотриманням таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року, а отже січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01 березня 2018 року, зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Таким чином, суд вважає, що базовим місяцем для індексації грошового забезпечення у спірний період необхідно є січень 2008 року з моменту підвищення посадових окладів військовослужбовців в порядку визначеному КМУ.

Посилання відповідача на підвищення окладу позивача через збільшення надбавки за вислугу років з 10 % на 20 % і відповідно збільшився розмір нарахованого забезпечення, що відбулося у березні 2015 року, а тому відповідач вважає базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення саме березень 2015 року є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, надбавка це грошова сума, що виплачується понад основну заробітну плату, як стимулювання та заохочення за успішну трудову діяльність, втім, вона є однієї із складових грошового забезпечення, яка не тотожна з посадовим окладом (тарифними ставками).

Згідно з ст. 96 КЗпП України, системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Тобто посадові оклади (тарифні ставки) можуть змінюватися для військовослужбовців, як тих, що фінансуються з бюджету тільки Кабінетом Міністрів України.

Як вже було зазначено, у абзаці 5 п. 5 Порядку №1078 чітко зазначено, що у разі збільшення зарплати за рахунок постійної надбавки, доплати, премії тощо без підвищення посадового окладу суму індексації не потрібно зменшувати на розмір такого підвищення зарплати, тобто збільшення розміру заробітної плати за рахунок надбавок, доплат та винагород без збільшення посадового окладу не впливає на зміну базового місяця.

Отже, надбавка не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, відтак березень 2015 року для позивача через підвищення йому надбавки не повинен визначатися як базовий місяць за наведеними доводами відповідача.

Як вже було зазначено, базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у спірний період в цій справі у січні 2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абз. 1 і 2, п. 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації заробітної плати позивача.

В такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Встановлений абз. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» початок для обчислення індексу споживчих - січень 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 не змінює порядок застосування п. 5 Порядку № 1078 для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки, як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 не внесені зміни до відповідного нормативно-правового акту щодо збільшення тарифних ставок військовослужбовців.

З огляду на те, що у спірний період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року є правомірними, обґрунтованими та належать задоволенню.

Щодо визнання протиправною бездіяльності у не нарахуванні та виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року, суд доходить висновку, що у цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки з довідки про розмір грошового забезпечення вбачається, що позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Також відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, керуючись викладеними приписами процесуального закону, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та для ефективного захисту прав позивача зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Стосовно позовних вимог про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2020 року з урахуванням базового місяця березень 2018, суд вважає, що вони належать задоволенню частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, з довідки про розмір грошового забезпечення, що з грудня 2018 року по 28 лютого 2020 року позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Однак, суду не надані докази, що у період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року позивачу здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, тому у цій частині позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправними бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням березень 2018 року як базового місяця.

Щодо встановлення базового місяця березень 2018 року у період з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року, з пояснень наданих відповідачем, суд встановив, що відповідач не заперечує даного факту для здійснення нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період з 01.03.2018 року відповідачем використано базовий місяць березень 2018 року.

Тому, позовні вимоги в цій частині належать задоволенню шляхом визнання протиправними бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням березень 2018 року як базового місяця.

Тому, керуючись ч. 2 ст. 9 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та для ефективного захисту прав позивача зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року урахуванням березень 2018 року як базового місяця.

Однак, суд доходить висновку, що не належать задоволенню позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року в сумі 175 412, 22 грн., з огляду на те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки на даний час нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення з урахування висновків суду не здійснювалося, суд вважає, що відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем індексації грошового забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні докази понесення ним інших судових витрат, та відсутні витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не належать стягненню з відповідача та компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням березень 2018 року як базового місяця.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням березень 2018 року як базового місяця.

В іншій частині позовних вимог, -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.