Справа № 803/1575/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 803/1575/16

адміністративне провадження № К/9901/39510/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 (суддя - Н.Б. Плахтій) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 (колегія суддів: Р.П. Сеник, Р.Б. Хобор, Я.С. Попко) у справі № 803/1575/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електротермометрія» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електротермометрія» звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.08.2016:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4 642 621 грн. 75 коп. (4 174 826 грн. - за податковим зобов`язанням, 467 795 грн. 75 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4 718 584 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3 668 360 грн. (2 934 688 грн. - за податковим зобов`язанням, 733 672 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 98 954 грн. (94 011 грн. 15 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 9 995 грн.;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій купівлі-продажу, поставки з контрагентами на підставі укладених договорів, зроблені в ході проведення позапланової виїзної перевірки позивача, не відповідають фактичним обставинам справи, адже факт здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими документами, які були надані під час перевірки. Наявність кримінальних проваджень стосовно посадових осіб контрагентів ПАТ «Електротермометрія» та наступних контрагентів по ланцюгу господарських взаємовідносин не свідчить про порушення податкового законодавства саме ним, оскільки вказані кримінальні провадження не стосуються товариства, крім того, в жодному із них не ухвалено обвинувального вироку.

Крім того, позивач не погоджується із висновком контролюючого органу щодо порушення товариством строку сплати податку з доходів фізичних осіб і військового збору, оскільки наведені податок і збір сплачувались до бюджету відповідно до вимог статті 168 Податкового кодексу України (ПК України) - у строки, встановлені цим кодексом для місячного податкового періоду.

Щодо виявлених порушень вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» позивач вказує, що 15 грудня 2014 року фактично відбулось виправлення помилки за 11 листопада 2014 року, а висновок щодо неповного оприбуткування готівкових коштів є помилковим. Також зазначає, що санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки є адміністративно-господарськими санкціями в розумінні статті 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і можуть бути застосовані до товариства тільки протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня вчинення порушення.

Стосовно порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року №637 в частині несвоєчасного оприбуткування готівки в касі товариства в сумі 1 700 грн. позивачем вказано, що товариство не мало на меті занизити показники доходів та ухилитися від оподаткування, а лише допустило незначне виправлення в касовій книзі, яке не може трактуватись як доказ неоприбуткування готівки. Готівка була оприбуткована в повному обсязі, виправлення в документи були внесені задовго до початку перевірки.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 05 серпня 2016 року №, № та №. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновків про те, позивачем надано контролюючому органу всі належним чином оформлені первинні документи, передбачені податковим законодавством, доведено правомірність формування податкових зобов`язань, а отже контролюючим органом безпідставно визнано доходи, отримані від покупців за реалізацію товару, безповоротною фінансовою допомогою, та протиправно зменшено витрати та податковий кредит, що стало підставою для зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком прибуток, збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, в частині в якій позов був задоволений, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати у задоволені позову в цій частині відмовити повністю. Вказується на те, що судами попередніх інстанцій в порушення засад адміністративного судочинства не була надана належна оцінка всім первинним документам, які супроводжували господарську операцію продажу та придбавання позивачем ТМЦ з його контрагентами. При цьому, відповідач намагається довести, що суди попередніх інстанцій в порушення принципу доказування не надав належної оцінки тому факту, що всі контрагенти-покупці позивача є сумнівними і здійснюють свою підриємницьку діяльність фіктивно, свідченням чого є наявні кримінальні провадження, і рішення судів прийняті за наслідками таких. Стосовно контрагентів-постачальників, за допомогою яких позивачем формувався податковий кредит та збільшувались витрати, то відповідач вказує, що суди не надли належної оцінки відсутності відповідних сертифікатів на придбаний ним товар, походження якого по ланцюгу від виробника до таких постачальників не можливо прослідкувати. Окрім того, вказується, що по відношенню двох контрагентів-постачальників позивача не можливо прослідити реальність відповідних операцій, оскільки такі знаходяться на непідконтрольній Україні території, територія проведення АТО. Доказів офіційного перевезення товару з такої території згідно домовленостей позивача з такими суб`єктами господарювання до перевірки не додано. Також відповідача в межах касаційної скарги посилається на кримінальне провадження №757/22275/15-к, яке на його думку підтверджує фіктивну діяльність одного із таких контрагентів позивача, який розміщений на території АТО.

В додаткових поясненнях до касаційної скарги, відповідач посилається на численну практику Верховного Суду, в яких на його погляд по інакшому ніж у даній справі оцінювались релевантні обставини того, що рамках розслідування кримінальних проваджень деякі керівники контрагентів-покупців заперечують участь у господарській діяльності підвідомчих їм організаціям, а також того, що під час перевірки позивачем не надано усіх документів первинного та бухгалтерського обліку на підтвердження завершеності господарської операції з контрагентами-постачальниками, два з яких перебувають на території, непідконтрольній владі Україні.

В письмовому заперечені на вказану касаційну скаргу, яке надійшло ще до Вищого адміністративного суду України позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення без змін.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області в період з 09.03.2016 року по 20.04.2016 року проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Електротермометрія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за наслідками якої складено акт №164/03-20-14-01-09/00225644 від 24.05.2016.

Не погодившись з висновками, викладеними контролюючим органом у акті перевірки №164/03-20-14-01-09/00225644 від 24.05.2016, ПАТ «Електротермометрія» подало свої заперечення, за результатами розгляду яких було призначено позапланову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31 грудня 2015 року, за наслідками якої складено акт №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року.

Згідно із висновками проведених перевірок позивачем, зокрема, порушено:

підпункти 14.11.36, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункт 135.1 статті 135, пункт 137.1 статті 137, підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункти 138.2, 138.8 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункт 135.1 статті 135 ПК України та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, в результаті чого ПАТ «Електротермометрія» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 3 734 056 грн., за 2014 рік в сумі 5 550 682 грн., за 2015 рік в сумі 4 718 584 грн. і занижено податок на прибуток на загальну суму 4 174 826 грн., з яких: 607 978 грн. за 2013 рік, 1 263 205 грн. за 2014 рік, 2 303643 грн. за 2015 рік;

пункт 185.1 статті 185, пункт 188.1 статті 188, пункти 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статтю 201 ПК України, в результаті чого ПАТ «Електротермометрія» занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 449 091 грн., в тому числі за 2013 рік: січень - 34 787 грн., лютий - 103 395 грн., березень - 89 280 грн., квітень - 156 890 грн., травень - 103 572 грн., червень - 22 450 грн., липень - 88 239 грн., серпень - 244 708 грн., вересень - 122 888 грн., жовтень - 49 424 грн., листопад - 164 895 грн., грудень - 101 422 грн., за 2014 рік: січень - 192 741 грн., лютий - 328 135 грн., березень - 74 252 грн., квітень - 53 575 грн., травень - 44 073 грн., червень - 149 099 грн., липень - 1 228 грн., серпень - 4 785 грн., вересень - 1 401 грн., жовтень - 38 628 грн., листопад - 280 грн., грудень - 52 500 грн., за 2015 рік: січень - 105 445 грн., лютий - 391 грн., березень - 263 318 грн., квітень - 281 887 грн., травень - 71 605 грн., червень - 142 681 грн., липень - 69 970 грн., серпень - 70 515 грн., вересень - 141 582 грн., жовтень - 73 494 грн., листопад - 1 527 грн.;

пункт 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, порушено порядок проведення розрахунків за товари 11 листопада 2014 року на суму 299 грн. - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму операції 299 грн. (повернення товару, форма оплати - картка) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій № (зареєстрований на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 ) з роздрукуванням відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції та не видача особі, яка повертала товар, розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції (видатковий чек на суму 299 грн. через РРО № проведений 15 грудня 2014 року, форма оплати - готівка);

пункти 2.2, 2.6 глави 2 Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15 грудня 2004 року - неоприбуткування (неповне і несвоєчасне) оприбуткування у касі готівки на загальну суму 1 999 грн., зокрема, неповне оприбуткування готівкових коштів 15 грудня 2014 року в сумі 299 грн. у книзі обліку розрахункових операцій №-Р/1 від 27 червня 2013 року на підставі фіскального чека РРО №0312; несвоєчасне оприбуткування готівки в сумі 1 700 грн. в касі підприємства 29 вересня 2015 року на підставі прибуткового касового ордера №415 від 28 вересня 2015 року (готівка оприбуткована 28 вересня 2015 року в КОРО №-Р/2 від 04 лютого 2015 року в сумі 1 535 грн. на підставі фіскального звіта РРО (службова видача - 1 700 грн.), у касовій книзі готівка в сумі 1 700 грн. оприбуткована 29 вересня 2015 року);

підпункти 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункт 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 940 111 грн. 47 коп. ( в тому числі за 2014 рік - 497 015 грн. 61 коп., за 2015 рік - 443 095 грн. 86 коп.) та військовий збір в сумі 82 718 грн. 25 коп. (в тому числі за 2014 рік - 31 876 грн. 98 коп., за 2015 рік - 50 841 грн. 27 коп.), що згідно статті 126 ПК України тягне за собою накладення штрафу.

На підставі акта перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05 серпня 2016 року:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4 642 621 грн. 75 коп. (4 174 826 грн. - за податковим зобов`язанням, 467 795 грн. 75 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4 718 584 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3 668 360 грн. (2 934 688 грн. - за податковим зобов`язанням, 733 672 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 98 954 грн. (94 011 грн. 15 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 9 995 грн.;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 1 грн. (том 1, а.с.17-24).

В обґрунтування висновків щодо завищення ПАТ «Електротермометрія» від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, заниження податку на прибуток та заниження податку на додану вартість контролюючий орган посилається на безтоварність господарських операцій із контрагентами-покупцями при реалізації виготовлених товарів ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «СТЕМФОРД», ТзОВ «Лоренс Трейд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ», ТзОВ «ТК Комівояжер», ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ», ТзОВ «Спец-cтpoй», а також - на фіктивність господарських взаємовідносин із контрагентами-постачальниками при придбанні ТМЦ у ТзОВ «Вторсервіс», ТзОВ «Юніс», ТзОВ «Армадайн», ТзОВ «Єдвайс Мотус», ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Стілфорт», ТзОВ «НВП «Спецкабель», ТзОВ «Малос», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

При цьому, ГУ ДФС у Волинській області вказує, що на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем і вказаними контрагентами під час перевірки ПАТ «Електротермометрія» не надано усіх необхідних документів первинного бухгалтерського обліку, зокрема: видаткових накладних, рахунків-фактур, листів-заявок, журналів реєстрації в`їзду та виїзду транспортних засобів на територію товариства, подорожних листів, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості (походження, відповідності) чушки латунної ЛС 59; ряд наданих документів містять неточності: шляхові листи, ТТН; місцезнаходженням ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Малос» є територія, тимчасово непідконтрольна органам державної влади України - територія проведення АТО (м. Донецьк Донецької області).

В акті перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року контролюючим органом зазначено, що за результатами господарської діяльності позивача із усіма вказаними контрагентами на підставі інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, встановлено обрив ланцюга постачання придбаних товарів. За результатами діяльності із ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СТЕМФОРД» встановлено розбіжності між задекларованими показниками податкового кредиту, відсутність товариств за їх місцезнаходженням, відсутність трудових і матеріальних ресурсів в товариств для здійснення господарської діяльності; із ТзОВ «СЕОЛАН» - відсутність сформованого податкового кредиту та податкових зобов`язань за результатами господарської діяльності з ПАТ «Електротермометрія», відсутність останнього за його місцезнаходженням (лист Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 20 лютого 2015 року № 537/7/20-23-22-01-05 «Про надання податкової інформації») (том 13, а.с.2-21); із ТзОВ «Спец-cтpoй», ТОВ «ЛАЙКСТАРТ» - відсутність потужностей і основних фондів у товариств, відсутність останніх за їх місцезнаходженням; ТОВ «Терміні Групп», ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ ГРУП» - умисне заснування фіктивного підприємництва (з пояснень керівників товариств Верховцева А.В. , Жуковського А.Л. відповідно). Крім того, посилаючись на інформацію ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві від 14 червня 2016 року, протокол допиту ОСОБА_4 - директора товариства, відповідач зазначив, що ТОВ «Лоренс Трейд» за податковою адресою (м. Київ, вул. Стадіонна, 6) не знаходиться, діяльність вказаного товариства здійснювалась без мети реального настання правових наслідків (том 9, а.с.38), водночас вказано про наявність акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лоренс Трейд» від 27 грудня 2013 року №1313/26-58-22-08-11/38393212. Також, в акті перевірки зазначено про наявність актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Тітус Трейд» (акт від 17 квітня 2014 року №396/26-54-22-02-10/38005005), ТОВ «СЕОЛАН» (з моменту реєстрації підприємства - 29 січня 2014 року), ТзОВ «Стемфорд» (акт від 28 березня 2014 року №922/26-55-22-0/38912050), ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ» (акт від 31 липня 2014 року №2169/26-55-22-09/38649640, від 06 червня 2014 року №1579/26-55-22-09/38649640), ТОВ «Спец-cтpoй» (акт від 14 травня 2014 року №1357/26-55-22-07). Водночас, відповідач посилається на відкриті кримінальні провадження стосовно посадових осіб ТОВ «Тітус Трейд», ТОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «Стемфорд», ТзОВ «Терміні Групп», ТОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «Спец-cтpoй» за ознаками злочинів, передбачених статтями 205 КК України (фіктивне підприємництво), 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), 258-3 КК України (створення терористичної групи чи терористичної організації).

В акті перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28.07.2016 контролюючий орган також посилається на інформацію, надану Бориспільською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.06.2016, щодо якої працівниками відділу податкового аудиту за результатами виїзду за зареєстрованою податковою адресою ТОВ «Єдвайс Мотус» (Київська обл., м. Бориспіль, вул. Радянська 8А) встановлено відсутність самого товариства і його посадових осіб, про що складено акт про неможливість вручення запиту з метою встановлення місцезнаходження ТзОВ «Єдвайс Мотус». З наявної в контролюючого органу інформації, усі наведені контрагенти-постачальники не є виробниками поставленої позивачу продукції, в ланцюгах постачання виробники також відсутні.

Однак, на підставі даних бухгалтерського обліку ПАТ «Електротермометрія» - оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів, регістрів бухгалтерського обліку, аналізу руху ТМЦ по складу, контролюючий орган одночасно дійшов висновку про фактичне отримання грошових коштів позивачем за реалізований товар невстановленим особам, недоведеність фактичного придбання ТМЦ, що призвело до заниження доходів, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на суму безповоротної фінансової допомоги, отриманої в результаті господарської діяльності із контрагентами-покупцями, завищення податкового кредиту, витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток в результаті господарської діяльності із контрагентами-постачальниками.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішення позивачем оскаржив їх до суду, який визнав незаконними лише №, № та № від 05 серпня 2016 року, з чим погоджується Верховний Суд, з огляду на наступне.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України платника податку визначено як особу, на яку згідно із цим Кодексом на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів.

Одночасно пунктом 36.5 статті 36 ПК України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених ПК або законами з питань митної справи.

Податкові зобов`язання з ПДВ у відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон №996-XIV), підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини другої статті 3 Закону №996-XIV на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Як встановлено судами, що відповідає матеріалам справи між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТОВ «Вторсервіс» (постачальником) укладено договори поставки №9 від 22 грудня 2014 року, №10 від 26 листопада 2012 року; між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТОВ «Армадайн» (постачальником) укладено договір поставки №3007/1-14 від 30 липня 2014 року; між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТОВ «НВП «Спецкабель» (постачальником) укладено договори поставки №13-01 від 01 січня 2013 року, №03-14 від 24 січня 2014 року; між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТОВ «Юніс» (постачальником) укладено договір поставки №30 від 25 березня 2015 року; між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» (постачальником) укладено договір поставки №01/02 від 01 лютого 2013 року; між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальником) укладено договір поставки №23/17 від 10 січня 2011 року, між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТОВ «Єдвайс Мотус» (постачальником) укладено договір поставки №29/05 від 29 травня 2013 року.

На виконання умов вказаних договорів за перевірений період позивач придбав у вказаних постачальників, а також у ТОВ «Стілфорт», ТОВ «Малос» на бездоговірній основі, товар (чушку латунну, круг н/ж, труби, кабельно-провідну продукцію, інструменти) загальною вартістю 17 541 308 грн. (в т.ч. ПДВ 3 449 091 грн.).

Наявність відповідних договорів не заперечуються відповідачем, які долучені до матеріалів справи, зміст яких досліджений в судовому порядку судами попередніх інстанцій.

Судами також установлено, що також не заперечується відповідачем, про те, що матеріалами справи доведений факт придбання вказаних товарів позивачем підтверджено видатковими накладними, податковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, подорожними листами, актами на списання палива, журналом реєстрації доручень, платіжними дорученнями, наказами на відрядження, вантажними деклараціями, накладними на вантаж, експрес-накладними, оформленими із ПП «Нічний експрес», ТОВ «Нова пошта» як перевізниками, рахунками-фактури. При цьому обставини щодо оприбуткування поставленого товару і використання його в господарській діяльності ПАТ «Електротермометрія» підтвердило картками складського обліку матеріалів, оборотними відомостями складу, накладними-вимогами на відпуск.

З урахуванням чого Суд відзначає про завершеність правовідносин між Товариством і контрагентами-постачальниками, наслідком якої мало місце зміна майнового стану позивача, що вказує на відсутність в діях позивача податкового правопорушення, з урахуванням чого висновки податкового органу вважаються Верховним Судом необґрунтованими.

Також є правильними висновки судів попередніх інстанцій, які неспростовані доводами касаційної скарги, про підтвердження завершеності господарських операцій з поставки позивачу ТМЦ від ДТ «Техноскрап» ТОВ «Срап» і від ТОВ «Малос», адже як було встановлено, - такі правовідносини були розпочаті ще в 2013-2014 роках, тобто до початку проведення АТО на території Донецької області (14.04.2014). При цьому факт поставки товару за вказаними правовідносинами після почату проведення АТО підтверджено оформленими товарно-транспортними накладними від логістичних компаній ТОВ «Нова пошта» та ПП «Нічний експрес».

Також не приймаються Судом до уваги доводи заявника касаційної скарги на наявність кримінальних проваджень по фіктивному підприємництву деяких із контрагентів позивача, як і неналежного ведення такими податкової звітності по операціям з позивачем, так як зазначені підприємства були виключно покупцями (споживачами) такої продукції позивача. За наслідками господарської операції позивачем сформовано податкове зобов`язання.

Вказаний висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, що був зроблений під час вирішення подібних правовідносин, постанова від 27.02.2018 справа №802/1853/16-а, адміністративне провадження №К/9901/4639/17.

При цьому, Верховним Судом враховано, що позивачем визначались податкові зобов`язання за наслідком реалізації підприємствам-покупцям власної продукції (лічильники води КВ-1,5, КВ-2,5, КВБ-2,5, КВБ-10, регулятори тиску газу РДГС-10, РТГБ та ін.) загальною вартістю 10095436 грн. Факти реалізації вказаних товарів позивач підтвердив товаро-транспортними накладними, довіреностями на отримання продукції, податковими накладними, наказами про відрядження осіб, що здійснювали доставку товару, подорожніми листами вантажних автомобілів, актами здачі прийняття робіт (надання послуг), експрес-накладними, оформленими із ТОВ «Нова пошта» як перевізником товару, рахунками-фактури та платіжними дорученнями.

Відповідні поставки мали місце на підставі укладених позивачем як постачальником і ТОВ «Тітус Трейд» (покупцем) договором поставки №13/14-050 від 23 жовтня 2013 року; з ТОВ «СЕОЛАН» (покупцем) договором поставки №14/14-018 від 01 квітня 2014 року; з ТОВ «СТЕМФОРД» (покупцем) договором поставки №14/14-011 від 20 лютого 2014 року; з ТОВ «Лоренс Трейд» (покупцем) договором поставки №13/14-040 від 04 червня 2013 року; з ТОВ «Терміні Групп» (покупцем) договором поставки №15/14-009 від 26 січня 2015 року; з ТОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ ГРУП» (покупцем) договором поставки №14/14-010 від 13 лютого 2014 року; з ТзОВ «Промтех-Трейд» (покупцем) договором поставки №14/14-052 від 15 грудня 2014 року; з ТОВ «ТК Комівояжер» (покупцем) договором поставки №15/14-051 від 02 вересня 2015 року; з ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ» (покупцем) договором поставки №14/14-020 від 01 квітня 2014 року; з ТзОВ «Спец-cтpoй» (покупцем) договором поставки №14/14-005 від 31 січня 2014 року.

При цьому, Суд визнає, що відповідач в касаційній скарзі просить здійснити переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно податкових повідомлень-рішень №, № та № від 05 серпня 2016 року, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки судів попередніх інстанцій про правомірність решти податкових повідомлень-рішень, які позивач просив скасувати у позові, не перевірятимуться в касаційному порядку, адже за змістом доводів та вимог касаційної скарги відповідача рішення судів в цій частині ним не оскаржуються.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з позицією суду першої та апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник