Справа № 215/5594/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 215/5594/19

адміністративне провадження № К/9901/29976/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Шевцової Н.В.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у невжитті заходів для забезпечення фундаментального права на попередження за можливістю страждань і болю, на доступність у галузі охорони здоров`я відповідно до правової позиції частини другої статті 28, статті 29 Конституції України, та у застуванні неналежної правової процедури розгляду його заяв від 06 червня 2019 року і 01 липня 2019 року згідно зі статтями 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», частинами першою, другою, восьмою статті 11 ЗУ «Про державну службу»; постановити окрему ухвалу відповідно до статті 249 КАС України; захистити права позивача на інформацію, зазначивши окремим пунктом рішення, що без винесення за результатами розгляду звернення рішення, постанови, тобто правового акту виконавчим комітетом Криворізької міської ради, заяви від 06 червня 2019 року і 01 липня 2019 року вважається належно не розглянутими.

Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року позов залишено без руху, а від 02 грудня 2019 року повернуто особі, яка його подала, у зв`язку з не усуненням її недоліків.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року та від 02 грудня 2019 року - без змін.

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржуване судове рішення.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року. Зокрема, до позову не було додано доказів обґрунтування заявлених позовних вимог (копії заяви від 12 листопада 2018 року із доказами її отримання відповідачем); не зазначено зміст позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та не додано документ про сплату судового збору або документів, що підтверджують відсутність доходів.

На виконання цієї ухвали ОСОБА_1 надіслав заяву про відкриття провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, із змісту якої вбачається, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 25 жовтня 2019 року та не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Крім того, позивач не звертався до суду із клопотанням про продовження процесуального строку для усунення недоліків, зокрема для підтвердження неможливості сплатити судовий збір.

Разом з тим, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, розглянув та відхилив клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та зазначив, що надання довідок Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради на підтвердження майнового стану не є безумовною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки доказів, що свідчать про відсутність у нього інших джерел доходів ОСОБА_1 не надав.

Також, вирішуючи питання щодо сплати позивачем судового збору, суди застосували висновки Верховного Суду у справа №215/3329/19, №215/5288/18, №215/3786/18, №215/5427/18.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного майнового стану та відсутності достатніх коштів для сплати судового збору, а також актуальних відомостей щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік, суд першої інстанції встановив відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов, діяв обґрунтовано, у відповідності до наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України. Також апеляційний суд зазначив, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення адміністративного позову не позбавляє його права на повторне подання позову до суду в порядку, визначеному законом.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позов необхідно повернути особі, яка його подала.

Зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

Н.В. Шевцова