Справа № 638/6477/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шестак О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Справа № 638/6477/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2020, пр. Перемоги, 52"в", м. Харків, 61202, по справі № 638/6477/17

за позовом ОСОБА_1

до Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації , Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради треті особи Богодухівська районна державна адміністрація , Міністерство соціальної політики України , КЗ "Зеленогайська спеціальна школа" Харківської обласної ради

про оскарження неправомірного рішення владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, Громадяни США ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зве рнулись з адміністративним позовом до Харківської міської ради Харківської області, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, Богодухівська районна державна адміністрація Харківської області, Комунальний заклад «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній навчально - виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - школа - інтернат І - II степенів)» Харківської обласної ради, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просили:

-визнати незаконним та скасувати висновок щодо роз`єднання братів і сестер при усиновленні від 16.03.2017 року № 08-15/890/2-17; визнати незаконним та скасувати висновок про недоцільність усиновлення та невідповідність його інтересам дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.03.2017 року № 01- 19/741.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі зазначили, що висновок щодо роз`єднання братів і сестер при усиновленні від 16.03.2017 року №08-15/890/2-17 суперечить міжнародно-правовим зобов`язанням України, а також національному законодавству у сфері усиновлення, в свою чергу незаконний висновок щодо роз`єднання братів і сестер став підставою для складення висновку Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про недоцільність усиновлення та невідповідність його інтересам дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.03.2017 року № 01-19/741.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано висновок виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області щодо роз`єднання братів і сестер при усиновленні від 16.03.2017 року № 08-15/890/2-17.

Визнано незаконним та скасовано висновок Харківської районної державної адміністрації Харківської області про недоцільність усиновлення та невідповідність його інтересам дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.03.2017 року № 01-19/741.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційних скарг заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачі правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Громадяни США ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі в Міністерства соціальної політики України (надалі Мінсоцполітики України) за № М-02241 від 10.11.2016.

20.10.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подано запит до Департаменту захисту прав дітей та усиновлення Мінсоцполітики України щодо можливості усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

24.02.2017 громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали направлення для знайомства з трьома дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває в КЗ «Богодухівський спеціальний навчально-виховний комплекс»; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають в КЗ «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад-школа-інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради, які є братами та сестрою.

Управлінням Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за місцем первинного обліку дітей органом опіки та піклування було прийнято рішення про ненадання згоди на роз`єднання дітей, оскільки це не відповідає їх інтересам та складено відповідний висновок щодо роз`єднання братів і сестер при усиновленні від 16.03.2017 за № 08-15/890/2-17.

Харківською районною державною адміністрацією Харківської області надано Висновок про недоцільність усиновлення та невідповідність його інтересам дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2017 року № 01-19/741, в якому, керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 905 від 08 жовтня 2008 року «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» (із змінами), оскільки вважає усиновлення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянами Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоцільним та таким, що не відповідає законним інтересам дітей.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.03.2017 року № 01-19/741.

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів справи встановлено, що даний спір стосується законності висновку виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області щодо роз`єднання братів і сестер при усиновленні від 16.03.2017 року № 08-15/890/2-17 та висновку Харківської районної державної адміністрації Харківської області про недоцільність усиновлення та невідповідність його інтересам дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.03.2017 року № 01-19/741.

Таким чином, спірні правовідносини стосуються передбаченого ст. ст. 210 , 211 Сімейного кодексу України права бути усиновлювачем дитини та можливість усиновлення братів, сестер, чому передує встановлена законодавством України процедура.

Порядок розгляду справ про усиновлення встановлено статтями 310-314 глави 5 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 311 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, визначено вимоги до заяви про усиновлення дитини та порядок підготовки справи до розгляду, що включає, зокрема, подання органом опіки та піклування висновку про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги, суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, ця справа підлягає розгляду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, тобто спір підвідомчий загальному суду.

Враховуючи зазначені вище вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував суті спірних правовідносин та їх суб`єктний склад та дійшов помилкового висновку, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується у апеляційному порядку, а провадження по справі закривається в порядку ст. 238 КАС України, згідно з п. 1 ч. 1 якої, суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку що у відповідності до ч.1 ст.319 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2020 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз`яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2020 по справі № 638/6477/17 скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради треті особи: Богодухівська районна державна адміністрація, Міністерство соціальної політики України, КЗ "Зеленогайська спеціальна школа" Харківської обласної ради про оскарження неправомірного рішення владних повноважень -закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов