Справа № 420/4384/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4384/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Цехмейстренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року по справі № 420/4384/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області, фермерське господарство "Назари", ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо відсутності застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) із вчинення протиправних дій фермерським господарством «НАЗАРИ», як експлуатація не за цільовим призначенням споруд у невідповідності характеристичним даним технічного паспорту від 17.03.2015 приміщень, які розташовані на території АДРЕСА_1 та складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254.2 кв. м., літ «Б» - корівник, площею 1333,3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342.0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177,8 кв. м., літ. «Д,Е» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар:

2. Зобов`язати Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державну екологічну інспекцію в Одеській області, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до фермерського господарства «НАЗАРИ»:

- у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель належних пайщикам КСП «Кіровська птахофабрика», які складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254,2 кв. м., літ «Б» - корівник, площею 1333.3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342.0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177,8 кв. м., літ. «Д,Е» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар, розташованих на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області по вулиці Будівельників, 40;

- у порядок: шляхом відключення за допомогою фахівців енергопостачальних організацій вищевказаних будівель, належних пайщикам КСП «Кіровська птахофабрика», які складаються з літ. «А» - адмінбудівля площею 254.2 кв. м., літ «Б» - корівник, площею 1333.3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342,0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177.8 кв. м., літ. «Д,Е» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар, розташованих на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області по вулиці Будівельників, 40 від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що експлуатація фермерським господарством «НАЗАРИ» будівель та споруд, що розташовані на території Одеської області, Лиманського району, с.Трояндове, по вул.Будівельників,40, які складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254,2 кв. м., літ. «Б» - корівник, площею 1333.3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342,0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177,8 кв. м., літ. «Д,E» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар - здійснюється не за цільовим призначенням, тобто в порушення їх характеристичним даним у визначенні технічного паспорту від 17.03.2015. Позивач зазначає, що він як власник пайового фонду КСП «Кіровська птахофабрика» згоди фермерському господарству «НАЗАРИ» в особі ОСОБА_2 на переобладнання цистерни під заправку та її експлуатації як заправну, паливороздавальну колонку не надавав, а тому будівлі, споруди, приміщення, що розташовані на території АДРЕСА_1 , які складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254,2 кв. м., літ «Б» - корівник, площею 1333,3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342,0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177,8 кв. м., літ. «Д,Е» - заправка, № 1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар - експлуатуються в порушення встановлених приписів Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за №252/26697 та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, нормам і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки. Зазначає, що порушення за номерами 1-22, 24-31, 33-41, 44-49, 52 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, з причин, зазначених у відзиві.

Державна екологічна інспекція в Одеській області у відзиві на позовну заяву (а.с.74-91), зазначила, що позовні вимоги не містять обґрунтування в частині будь-яких порушень вимог природоохоронного законодавства ФГ «НАЗАРИ» із посиланням на відповідні фактичні обставини та норми законодавства України, які обґрунтовують звернення позивача із даним позовом. Зазначала, що звернення ОСОБА_1 в рамках положень ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у період з 31.10.2018 по теперішній час щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо встановлення факту Державною екологічною інспекцією в Одеській області порушень вимог природоохоронного законодавства фермерським господарством «НАЗАРИ» не надходило. З огляду на викладене, законні підстави звернення до суду із даними позовними вимогами до Державної екологічної інспекції в Одеській області відсутні.

Фермерське господарство «НАЗАРИ» у відзиві (а.с.112-150) зазначило, що позивач фактично в позовній заяві в якості доводів викладає його особисте бачення на діяльність фермерського господарства «НАЗАРИ». Не будучи спеціалістом, посадовою особою контролюючого органу, позивач безпідставно зазначає про порушення фермерським господарством «НАЗАРИ» діючого законодавства. Позивач не надав доказів та відповідно не довів обставини, на які він посилається, та не довів порушення його прав відповідачами. Права позивача не порушені, оскільки він жодним чином не довів, що оспорювані дії відповідачів мали безпосередній вплив на його права, що є підставою для відмови у задоволені позовної заяви. Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі. Позивач заздалегідь усвідомлював безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також задачам судочинства, звернувся з таким позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 22 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- посилання суду першої інстанції на обставини, що стали підставою у відмові позовних вимог, а саме чинність рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2016 у справі № 504/2367/16-ц є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на це рішення та її призначено до розгляду;

- хибним є висновок суду першої інстанції, щодо неможливості здійснення Державною будівельною інспекцією заходів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, з підстав, що дія Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю № 553 зупинена до початку виконання функцій і повноважень Державної інспекції містобудування, оскільки згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови № 218 установлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування ;

- судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що експлуатація ФГ "НАЗАРИ " будівель та споруд, що розташовані на території АДРЕСА_1 здійснюється не за цільовим призначенням, тобто в порушення їх даним, які визначені у технічному паспорті від 17.03.2015;

- ОСОБА_1 , як власник пайового фонду КСП "Кіровська птахофабрика" згоди фермерському господарству "Назари" в особі ОСОБА_2 на переобладнання цистерни під заправку та її експлуатації як заправну, паливороздавальну колонку не надавав;

- переобладнані споруди та приміщення знаходяться у безпосередній близькості до будинків мешканців громади с.Трояндове, в тому числі і помешкання апелянта, що змушує його жити у постійному страху, що станеться вибух.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-13 № 295 (а.с.11) ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Кіровська птахофабрика». Частка позивача визначена в розмірі 0,09 відсотків.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2016 року у справі № 504/2367/16-ц позовну заяву ОСОБА_2 до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , про визнання договору купівлі - продажу дійсним - задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08.07.2013, укладений між ФГ «НАЗАРИ» в особі ОСОБА_2 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика». Визнано за ФГ «НАЗАРИ» право власності на будівлю та споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з літ. А адмінбудівля площею 254,2 кв.м., літ. Б корівник площею 1333,3 кв.м., літ. Б1 телятник площею 342,0 кв.м., літ. В навіс, літ. Г склад 1177,8 кв.м., літ. Д, Е заправка, №1-4 огорожа, І цистерна, ІІ пожежний резервуар.

Вказане рішення набрало законної сили 18.08.2016.

Позивач, вважаючи, що майно КСП «Кіровська птахофабрика» експлуатується ФГ «НАЗАРИ» не за цільовим призначенням з порушенням Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні та інших нормативно-правових актів, звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Додатково судом апеляційної інстанції встановлено, що за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року по справі № 504/2367/16-ц.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається протиправної бездіяльності Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України щодо відсутності заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) відносно фермерського господарства «НАЗАРИ» з підстав, наведених позивачем.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що узгоджуються із вимогами статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Екологічні інтереси населення можуть підлягати судовому захисту на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Основного Закону, відповідно до якої ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Міжнародним документом, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах, стала Орхуська конвенція.

Орхуську конвенцію ратифіковано Законом України № 832-ХІV від 06 липня 1999 року, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Для забезпечення належної реалізації, зокрема, екологічних прав Орхуська конвенція передбачає у статті 9 право і гарантії доступу до судового й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

При цьому відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні (згідно з Керівництвом із провадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік), далі - Керівництво). Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Приписи нормативно - правових актів усіх рівнів щодо принципів, правил, вимог, обов`язків різноманітних суб`єктів, що стосуються утримання диких тварин, на усіх правових титулах (в усіх формах власності чи користування), в неволі чи в напіввільних умовах, є «національним законодавством, що стосується навколишнього середовища» у розумінні пункту 3 статті 9 Орхуської конвенції. Порушення приписів цих нормативно-правових актів може бути предметом судового оскарження відповідно до статті 9 Орхуської конвенції. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/8122/17 (Провадження № 12-186гс18) від 11 грудня 2018 року.

Отже, з огляду на важливість реального захисту довкілля, неприпустимим є обмежене тлумачення чинного законодавства України, частиною якого є Орхуська конвенція, стосовно права на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки. Відтак право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , має право звернення до суду з позовними вимогами з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства.

З приводу позовних вимог щодо бездіяльності Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо відсутності застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) слід зазначити про таке.

Як зазначено у постанові колегії суддів касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 17.04.19 року по справі № 342/158/17, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (пункт 37 Постанови) .

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи ( пункт 38 Постанови).

Фактичним предметом спору у справі, що розглядається, є бездіяльність зазначених відповідачів, протиправність яких, судячи зі змісту позову, полягає в тому, що посадові особи останніх не вживали заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) із вчинення протиправних дій фермерським господарством «НАЗАРИ», як експлуатація не за цільовим призначенням споруд у невідповідності характеристичним даним технічного паспорту від 17.03.2015 приміщень, які розташовані на території Одеської області, Лиманського району, с.Трояндове, по вул.Будівельників,40.

У разі невиконання відповідним органом контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи такий публічно-правовий спір, адміністративний суд перевіряє оскаржувану бездіяльність на предмет її відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, а у разі встановлення протиправності такої бездіяльності, з метою ефективного захисту прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб зобов`язує відповідача вчинити дії, які випливають з імперативних правових норм.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №807/62/16.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V.

Відповідно до абз.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Згідно з частиною 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Відповідно до приписів частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу. Періодичність проведення планових перевірок суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва визначається відповідно до критерію, за яким оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудування та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного архітектурно-будівельного контролю. Планові перевірки об`єктів будівництва, замовниками яких є фізичні особи (громадяни), проводяться не частіше ніж один раз на півроку (пункт 6 Порядку № 553).

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога посадової особи Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки (пункт 7 Порядку № 553).

Зі змісту положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва. Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01.05.2017 року № 275, Державна екологічна інспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства; проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).

Для виконання покладених на неї завдань, Державна екологічна інспекція України має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати їх за результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах (пункт 6 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01.05.2017 року № 275).

Згідно з підпунктом 48 пункту 4 Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, Державна служба з надзвичайних ситуацій відповідно до покладених на неї завдань складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захист.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивачем не наведено наявності жодної з підстав, визначених статтею 5 та статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо проведення планових чи позапланових заходів контролю щодо фермерського господарства «НАЗАРИ» відповідачами та не надано до апеляційної скарги доказів звернення позивача до відповідачів із заявами про порушення, що спричинили чи можуть спричинити шкоду його правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Окрім того, матеріали справи не містять доказів вчинення протиправних дій фермерським господарством «НАЗАРИ», як експлуатація не за цільовим призначенням споруд у невідповідності характеристичним даним технічного паспорту від 17.03.2015 приміщень, які розташовані на території Одеської області, Лиманського району, с.Трояндове, по вул.Будівельників,40 з точки зору екологічної та пожежної небезпеки.

Порушення майнових прав позивача внаслідок експлуатації приміщень не може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що немає протиправної бездіяльності Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України щодо відсутності заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) відносно фермерського господарства «НАЗАРИ» з підстав, наведених позивачем.

Помилкове посилання суду на неможливість проведення відповідної перевірки Державною інспекцією заходів державного архітектурного-будівельного контролю в частині виявлення факту самочинного будівництва не впливають на правильність висновків суду по суті позовних вимог.

З приводу позовних вимог щодо зобов`язання Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до фермерського господарства «НАЗАРИ» у вигляді повного зупинення експлуатації будівель належних пайщикам КСП «Кіровська птахофабрика», які складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254,2 кв. м., літ «Б» - корівник, площею 1333.3 кв. м., літ. «Б1» - телятник площею 342.0 кв. м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1177,8 кв. м., літ. «Д,Е» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «II» - пожежний резервуар, розташованих на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області по вулиці Будівельників, 40, колегія суддів зазначає наступне.

Мотивуючи правові підстави позову , позивач покликався на те , що відповідачами не у повному обсязі реалізовані повноваження у сфері здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що звернення до суду з позовом про зобов`язання зупинення експлуатації будівель є способом захисту публічних інтересів у сфері містобудування, а не прав та законних інтересів Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державної екологічної інспекції в Одеській області, Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області . Захист публічних інтересів у сфері містобудування не може ставитися у залежність від бажання відповідачів у справі.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.12.2019, справа 826/22842/15

Отже, у разі встановлення порушень та невиконання відповідачами їх повноважень, передбачених законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить із того , що згідно з пунктом 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

За змістом частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Таким чином, у статтях 6, 7 вказаного Закону визначено обов`язок суб`єктів владних повноважень провести відповідну перевірку та, у разі встановлення порушень, видати особі, що здійснює незаконну експлуатацію будівель, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної, пожежної та екологічної діяльності з визначенням строку для добровільного виконання припису. Цими ж нормами визначено наступний обов`язок суб`єктів владних повноважень, який необхідно виконувати у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі - подати відповідний позов до суду.

Як було зазначено вище, позивач не звертався до відповідачів щодо проведення перевірки, будь- яка перевірка не проводилась та приписи не виносились, інші докази які б свідчили про протиправне використання фермерським господарством «НАЗАРИ», приміщень, які розташовані на території Одеської області, Лиманського району, с.Трояндове, по вул.Будівельників,40 з точки зору архітектурно-будівельної, екологічної та пожежної небезпеки матеріали справи не містять.

Отже, правові підстави для задоволення таких позовних також відсутні, а тому є правильним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Водночас, як зазначено у поставі Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 по справі № 910/8122/17, позивач у такій категорії справ, може звернутись до суду без проведення відповідних перевірок.

При цьому позивач у цьому спорі фактично реалізує повноваження органу державної влади ( як суб`єкта владних повноважень) щодо захисту своїх прав та не виключає можливості залучення у такому спорі як співвідповідача уповноваженого органу державної влади.

Отже, при визначенні суб`єктного складу правовідносин відповідачем у цій справі має бути ФГ «НАЗАРИ», а в якості співвідповідачів - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державна екологічна інспекція в Одеській області, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/7281/15-ц також зауважила, що позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб.

Оскільки така вимога фактично звернута до ФГ "Назари", яке не є відповідачем у цій справі, такий позов не може бути задоволений.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного встановлення обставин у справі, зокрема, висновок суду щодо чинності рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2016 у справі № 504//2367/16-ц, з огляду на наявність ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження від 09.07.2019, колегія суддів відхиляє, оскільки порушення майнових прав не може бути підставою для проведення заходів контролю в розумінні статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З приводу доводів апелянта відносно того, що дія Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю № 553 зупинена до початку виконання функцій і повноважень Державної інспекції містобудування, оскільки згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови № 218 установлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування, а відтак про помилковість висновку суду першої інстанції щодо неможливості здійснення Державною будівельною інспекцією заходів державного архітектурно-будівельного контролю, колегія суддів зазначає, що цей висновок не вплинув на правильність рішення суду з огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено відсутність правових підстав, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Доводи апелянта щодо експлуатації ФГ "НАЗАРИ " будівель та споруд, що розташовані на території АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням, тобто в порушення їх даним, які визначені у технічному паспорті від 17.03.2015; переобладнання цистерни під заправку та її експлуатації як заправну, паливороздавальну колонку не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

В аспекті оцінки доводів апеляційної скарги суд також враховував позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року по справі № 420/4384/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 13 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.