Справа № 826/1194/17
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1194/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства «Флексосервіс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Флексосервіс» до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Флексосервіс" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період з 05.09.2016 по 07.09.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами від 19.02.2016 № 02-2016/4 з «Lars Prim» (Латвія) та від 08.12.2014 № 08/12-1 з ТОВ «Мега - Транс» (Російська Федерація) згідно листів ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 08.06.2016 № 12311/13841 та від 08.06.2016 № 12311/13875.

За результатами перевірки складено акт від 07.09.2016 № 809/26-15-14-06-04/32211174, яким встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження валютних коштів на суму 8293605,96 рос. руб. (1715943,19 грн.) за контрактом від 08.12.2014 № 08/12-1, укладеним з нерезидентом ТОВ «Мега - Транс» (Російська Федерація).

19.09.2016 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким нараховано пеню за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 112125,01 грн.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно з частиною третьою статті 1 вказаного Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень пункту 1 постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 20.11.2014 № 724, від 01.12.2014 № 758, від 03.03.2015 № 160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 № 863, від 03.03.2016 № 140, від 07.06.2016 № 342 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Тобто, вказаними постановами установлені інші, ніж у статті Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, а саме 90 днів.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем укладено експортний контракт від 08.12.2014 № 08/12-1 з нерезидентом ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація) щодо експорту самоклеючих етикеток без друку або з флексодруком.

За вказаним контрактом позивачем згідно з митними деклараціями, було експортовано нерезиденту товар на загальну суму 120116467,78 рос. руб. (46724326,93 грн.).

Актом від 07.09.2016 № 809/26-15-14-06-04/32211174 встановлено, що за експортним контрактом від 08.12.2014 № 08/12-1 валютні кошти від нерезидента надійшли на загальну суму 04654721,73 рос. руб. (39632678,64 грн.), в т.ч. на суму 8293605,96 рос. руб. з порушенням термінів розрахунків, передбачених статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" з урахуванням постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 20.11.2014 № 724, від 01.12.2014 № 758, від 03.03.2015 №160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 № 863, від 03.03.2016 №140, від 07.06.2016 № 342.

Інформація щодо строків надходження позивачу виручки за експортним контрактом від 08.12.2014 № 08/12-1 відображено в додатку 2 до вказаного акту перевірки.

Надаючи оцінку доводам викладеним в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції встановлено, що підприємство не заперечує факт надходження валютної виручки на їх рахунок з порушенням 90 денного строку розрахунків.

При цьому апелянт стверджує про відсутність його вини у порушенні вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», яким, зокрема, визначено строк для здійснення такого зарахування коштів у 180 календарних днів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що стаття 1 зазначеного Закону має відсильну норму до положень інших нормативних актів, якими можуть встановлюватися інші строки розрахунків за операціями в іноземній валюті, ніж строк, який встановлений в статті 1 Закону.

Відтак, вказані повноваження Національного банку України не суперечать положенням Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а тому не звужують в цій частині прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не заперечуються встановлені відповідачем в акті від 07.09.2016 № 809/26-15-14-06-04/32211174 та відображені в додатку №2 до акту, строки надходження валютної виручки за експортним контрактом від 08.12.2014 № 08/12-1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача підстав для нарахування позивачу пені за несвоєчасне надходження валютних коштів на суму 8293605,96 рос. руб. (1715943,19 грн) за контрактом від 08.12.2014 № 08/12-1, укладеним з нерезидентом ТОВ «Мега - Транс» (Російська Федерація) та видання оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Апеляційна скарга позивача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували зазначені висновки суду першої інстанції.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Флексосервіс» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: