Справа № 640/17885/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Шурка О.І., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМТ+» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «УМТ+» (далі - ТОВ «УМТ+», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.03.2019 № за порушення строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, передбачених пунктом 201.10 статті 201 ПК України.

Позивач зазначив, що ТОВ "УМТ+", за фактом отримання авансу від ФОП ОСОБА_1 , складено та вчасно зареєстровано податкову накладну від 16.06.2017 №77 на суму 184741,99 грн. За фактом відвантаження товару складено та своєчасно зареєстровано податкову накладну від 05.07.2017 №83 на суму 1662 678 грн. Оскільки, оплата за товар на рахунки ТОВ "УМТ+" здійснювалась частинами, фактично за тими самими операціями з ФОП ОСОБА_1 помилково сформовані податкові накладні від 31.07.2017 №134, №135 та №147, від 31.08.2017 №136, від 31.10.2017 №133, а також розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників від 31.07.2017 №131 та від 31.10.2017 №132 до податкової накладної від 05.07.2017 №83, від 31.10.2017 №146 до податкової накладної від 31.07.2017 №134, від 31.10.2017 №137 до податкової накладної №107.

Застосування штрафних санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 позивач теж вважає протиправним, адже вказані податкові накладні помилково виписані після зупинення реєстрації вчасно поданих на реєстрацію податкових накладних від 13.12.2017 №138, від 19.12.2017 №144. Окремих господарських операцій за податковими накладними від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 не здійснено, суми зазначені у цих накладних ПДВ не відображені у податковій звітності ТОВ "УМТ+". До того ж, в день повторної помилкової реєстрації податкових накладних від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 складені та зареєстровані розрахунки коригування від 07.09.2018 №1 до податкової накладної від 13.12.2017 №156 та №2 від 06.09.2018 до податкової накладної від 19.12.2017 №155 в яких проведено відповідне коригування податкового зобов`язання з ПДВ, що також підтверджує, що додаткових (окремих) господарських операцій за цими податковими накладними не проводилось та вони складені помилково.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2020 адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 19.03.2019 № у частині застосування до ТОВ "УМТ+" штрафних санкцій у сумі 498431,32 грн.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, відповідач зазначає, що позивачем порушено встановлені ПК України граничні строки реєстрації податкових накладних, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій.

При цьому, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 1201 статті 120 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватися отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Усі інші податкові накладні без виключення підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, аналіз заповнення податкових накладних у співставленні з вимогами чинного законодавства щодо їх нього складення свідчить, що такі податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість. Водночас помилка допущена в номері чи даті податкової накладної не може бути виправлена шляхом складання розрахунку коригування, який (розрахунок коригування) в свою чергу також не передбачений нормами ПК України як підстава для звільнення від відповідальності за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної.

Зазначене на переконання відповідача свідчить про хибність висновків суду першої інстанції про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у відповідній частині.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві заявлене клопотання, в якому заявник просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності, а забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі.

Кабінетом Міністрів України 19.06.2019 прийнято постанову №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", згідно якої, постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління ДПС у м. Києві та постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, у тому числі, Головне управління ДФС у м. Києві реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що 01.08.2019 Головного управління ДФС у м. Києві перебуває у стані припинення.

Пунктом 3 Постанови КМ України від 19.06.2019 537 визначено установити, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2020 залишити без змін.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги відповідача лише щодо висновків судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "УМТ+" за березень - жовтень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 05.02.2019 №414/26-15-12-07-20/38716926.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані у вказаному акті порушення ТОВ "УМТ+" вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- податкових накладних від 31.07.2017 №134, №135 та №147, від 31.08.2017 №136, від 31.10.2017 №133, від 31.03.2017 №145, від 19.12.2017 №155, від 13.12.2017 №156, від 18.09.2018 №14, від 05.01.2018 №8;

- розрахунків коригувань кількісних і вартісних показників від 31.07.2017 №131 та від 31.10.2017 №132 до податкової накладної від 05.07.2017 №83, від 31.10.2017 №146 до податкової накладної від 31.07.2017 №134, від 31.10.2017 №137 до податкової накладної №107, від 31.03.2017 №124 до податкової накладної від 01.03.2017 №29.

На підставі вказаних висновків акту від 05.02.2019 №414/26-15-12-07-20/38716926 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 №, яким до ТОВ "УМТ+" згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 549110,88 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за фактом отримання авансу від ФОП ОСОБА_1 , позивачем складено та вчасно зареєстровано податкову накладну від 16.06.2017 №77 на суму 184741,99 грн. За фактом відвантаження товару складено та своєчасно зареєстровано податкову накладну від 05.07.2017 №83 на суму 1662678 грн. Оскільки, оплата за товар на рахунки ТОВ "УМТ+" здійснювалась частинами, фактично за тими самими операціями з ОСОБА_1 помилково сформовані податкові накладні від 31.07.2017 №134, №135 та №147, від 31.08.2017 №136, від 31.10.2017 №133, а також розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників від 31.07.2017 №131 та від 31.10.2017 №132 до податкової накладної від 05.07.2017 №83, від 31.10.2017 №146 до податкової накладної від 31.07.2017 №134, від 31.10.2017 №137 до податкової накладної №107.

За фактом отримання авансу від Департаменту охорони здоров`я Полтавської облдержадміністрації складено та своєчасно зареєстровано податкову накладну від 01.03.2017 №29 без порушення строків її реєстрації, але при формуванні вказаної податкової накладної допущено помилку, а саме невірно вказано номенклатуру товару. 31.03.2017 ТОВ "УМТ+" помилково складено розрахунок коригування №124 до податкової накладної від 01.03.2017 №29 в якому при виправленні помилки відповідно зазначено лише від`ємний результат обсягу постачання, тобто у даному розрахунку допущено помилку. Одночасно з поданням розрахунку коригування від 31.03.2017 №124 до податкової накладної від 01.03.2017 №29 ТОВ "УМТ+" помилково складено нову податкову накладну від 31.03.2017 №145 за тією ж операцією, що і податкова накладна від 01.03.2017 №29, але із вірним зазначенням номенклатури товарів, в той час як така помилка має бути виправлена шляхом подання розрахунку коригування, а не нової податкової накладної. Отже, розрахунок коригування №124 до податкової накладної від 01.03.2017 №29 та податкова накладна від 31.03.2017 №145 складені помилково.

Податкові накладні від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 також виписані помилково після зупинення реєстрації вчасно поданих на реєстрацію податкових накладних від 13.12.2017 №138, від 19.12.2017 №144. Окремих господарських операцій за податковими накладними від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 не здійснено, суми зазначені у цих накладних ПДВ не відображені у податковій звітності ТОВ "УМТ+". До того ж, в день повторної помилкової реєстрації податкових накладних від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 складені та зареєстровані розрахунки коригування від 07.09.2018 №1 до податкової накладної від 13.12.2017 №156 та №2 від 06.09.2018 до податкової накладної від 19.12.2017 №155 в яких проведено відповідне коригування податкового зобов`язання з ПДВ, що також підтверджує, що додаткових (окремих) господарських операцій за цими податковими накладними не проводилось та вони складені помилково.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відсутність проведення господарських операцій за вказаними помилково зареєстрованими податковими накладними та розрахунками коригування, а також не відображення зазначених у них сум ПДВ у податковій звітності ТОВ "УМТ+" підтверджується виписками з бухгалтерського обліку по рахунку 361, розрахунками з вітчизняними покупцями та додатком 5 до податкової декларації з ПДВ. Відповідачем не надано доказів на спростування факту відсутності проведення господарських операцій згідно із вказаними помилково зареєстрованими податковими накладними та розрахунками коригування, а також доказів відображення зазначених у них сум ПДВ у відповідній податковій звітності.

Водночас відповідачем доказів на спростування факту відсутності проведення господарських операцій згідно із зазначеними податковими накладними не надано.

Оскільки податкові накладні від 31.03.2017 №145 від 19.12.2017 №155 та від 13.12.2017 №156 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних помилково, а відповідні суми податку не включені до податкової декларації з ПДВ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності застосування штрафу до позивача за порушення строку реєстрації зазначених накладних.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень приймаючи оскаржуваний акт індивідуальної дії діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного застосування до товариства фінансових санкцій у вигляді штрафу.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя О.І.Шурко

Суддя О.М.Оксененко