Справа № 160/9358/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року Справа № 160/9358/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
12 серпня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладеними в листі від 29 липня 2020 р., в частині не включення до страхового стажу усього періоду роботи ОСОБА_1 у шкідливих умовах що дає ОСОБА_1 право на отримання пільгової пенсії за Списком №2, у зв`язку з роботою в особливо шкідливих умовах праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 у шкідливих умовах з 03.08.1994 р. - по 10.10.1995 р.; з 16.02.1996 р. - по 31.01.2002 р.; з 06.12.2019 р. - по 30.06.2020 р. включно, провести перерахунок та виплачувати мені пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з роботою ОСОБА_1 в особливо шкідливих умовах праці, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 15.07.2020 р. з урахуванням усього періоду його роботи в шкідливих умовах за Списком № 2.
Позовна заява обґрунтована протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непризначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з дати звернення 16.07.2020 р. Позивач зазначає, що після досягнення необхідного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, позивачем були додані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, однак відповідач вважає, що на момент звернення не було достатньо пільгового стажу для призначення пенсії, йому було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та протиправно не враховано відповідачем періоди роботи що дають право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 у шкідливих умовах з 03.08.1994 р. - по 10.10.1995 р.; з 16.02.1996 р. - по 31.01.2002 р.; з 06.12.2019 р. - по 30.06.2020р .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9358/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у по рядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) досягши ІНФОРМАЦІЯ_1 річного віку (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 16 липня 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, надавши документи про наявність страхового стажу та пільгового стажу.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначені пенсії на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку наведеному вище, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637.
Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, суди зазначає, що даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно п. 4.1 Порядку №383 зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Пункт 4.2 Порядку №383 передбачає, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442, постанова № 442 відповідно) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації № 41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 2 постанови № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно пункту 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесені до переліку.
Так, основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.
Позивач у період з 06.12.2019 року по 30.06.2020 року працював слюсарем чергового та з ремонту устаткування дільниці гірничих робіт №1 розкривних комплексів кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва на філії Вільногірського гірничого-металургійного комбінату акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія. Вказані дані підтверджено довідкою виданою від 14.07.2020 року №229/82 акціонерним товариством Об`єднана гірничо-хімічна компанія філія Вільногірського гірничого-металургійного комбінату що уточнюють особливо шкідливі та особливо важкі умови праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за відсутності трудової книжки або записів у ній, згідно якої позивач працював водієм автомобіля, зайнятого на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, що передбачено Списком №2 розділ I підрозділ 6, код 7241 постанова КМУ №479 від 04.07.2017 року. Атестація робочого місця проведено відповідно до наказу №104 від 31.03.2017р.
Так, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Таким чином, законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII.
Матеріалами справи підтверджено, що періоди роботи позивача з 03.08.1994 по 10.10.1995 та з 06.12.2019 по 30.06.2020 позивачу було зараховано до пільгового стажу, що підтверджується розрахунком стажу, що міститься в матеріалах справи, а також зараховано стаж по Списку № 2 з 16.02.1996 24.01.2000 року та з 13.03.2001 31.01.2002 року.
При цьому, з матеріалів справи слідує, що підставою для відмови позивачу в підтвердженні його стажу роботи у періоди з 25.01.2000 по 12.03.2001 р., що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач визначив не проведення атестації робочих місць на вказаному підприємстві в зазначений період.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обставини на які посилається відповідач є необґрунтованими, а отже не можуть порушувати законні права позивача на включення періоду його роботи з 25.01.2000 по 12.03.2001 р. в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продактс до складу пільгового стажу, оскільки відповідно до п. 4 Порядку № 442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій, саме на керівника підприємства чи організації покладається обов`язок своєчасності проведення атестації, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу позивача за Списком № 2 є протиправною.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, суд зазначає наступне.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Надавши правову оцінку обставинам справи, суд доходить до висновку щодо підтвердження права позивача на зарахування стажу роботи у період з 25.01.2000 по 12.03.2001 р. в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продактс до пільгового стажу за Списком № 2. Також, суд виходить за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту порушених прав, та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із включенням періоду роботи з 25.01.2000 по 12.03.2001 р. в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат`ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продактс до пільгового стажу роботи за Списком № 2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).
При цьому, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію на пільговий умовах за Списком № 2, з 15.07.2020 року, оскільки вказані вимоги є передчасними та заявленими на майбутнє.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 04.08.2020 № 2.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначення пенсії, викладеними в листі від 29 липня 2020 р., в частині не включення до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 25.01.2000 по 12.03.2001 р. в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продактс .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 період роботи у шкідливих умовах з 25.01.2000 по 12.03.2001 р. включно в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продактс.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 16.07.2020 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко