Справа № 120/3195/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 листопада 2020 р. Справа № 120/3195/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

секретаря судового засідання: Дмитруку В.В.

представника позивача: Зданевич Л.І.

представника відповідача: Пенської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій, податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень протиправними та їх скасування

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень протиправними та їх скасування.

Ухвалою суду від 08.10.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 31.10.2019 подано до суду матеріали на усунення недоліків разом із заявою про поновлення строку на звернення до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 19.11.2018 по 23.11.2018 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 27.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.03.2014 по 27.12.2017.

За результатами перевірки складено акт за №5849/13/ НОМЕР_1 від 26.11.2018, на підставі якого відповідачем винесені рішення: № від 05.12.2018 за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплений за ГУ ДФС у Вінницькій області) в розмірі 170,00 грн та рішення № 05.12.2018 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн. Вказані у рішеннях суми позивачем були сплачені в добровільному порядку.

В подальшому, 04.02.2019 позивачеві нарочно працівниками відповідача було вручено наказ ГУ ДФС у Вінницькій області №564 від 04.02.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 " відповідно до якого, за період діяльності з 01.01.2015 по 27.12.2017 та по єдиному соціальному внеску з 14.03.2014 по 27.12.2017.

Підставою перевірки вказано п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, яку проводити у позивача з 18 лютого 2019 тривалістю 3 робочих дні.

За результатами цієї перевірки складено акт за №661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019, відповідно до висновків якого позивач в період з 01.01.2015 по 27.12.2017, перебуваючи у статусі платника податку на спрощеній системі оподаткування за ІІ групою здійснював діяльність, яка не передбачена у п.п. 1 або 2 п. 291.4 ст. 291 ПК, в порушення п.п. 9 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК з 01.01.2015 не перейшов на сплату інших податків і зборів.

На підставі Акту винесені рішення: податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 про донарахування податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за податковим зобов`язанням в розмірі 663981,06 грн та штрафними санкціями 165995,27 грн; податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 510,00 грн; податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплений за ГУ ДФС у Вінницькій області) в розмірі 510,00 грн; податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 про донарахування військового збору за податковим зобов`язанням в розмірі 54196,17 грн та штрафними санкціями 13549,04 грн; податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 про донарахування податку на додану вартість в розмірі 505238,00 грн та штрафними санкціями 126310,00 грн; вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.03.2019 на суму 255446,61 грн; рішення № від 26.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 72808,91 грн; рішення № від 26.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на суму 2040,00 грн.

Вказані рішення позивачем оскаржено в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до ДФС України. Рішенням про результати розгляду скарги від 17.05.2019 за №22961/6/99-99-11-05-02-25, скаргу задоволено частково, скасовано: вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.03.2019 на суму 255446,61 грн та рішення № від 26.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 72808,91 грн. Разом з тим, зобов`язано Головне управління ДФС у Вінницькій області винести та направити нові вимогу та рішення з урахуванням викладених у рішенні висновків. Щодо інших податкових повідомлень-рішень, ДФС України рішенням від 07.05.2019 за №20985/6/99-99-11-05-01-25 продовжила строк розгляду скарги.

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 22.05.2019 на суму 255446,61 грн та рішення № від 22.05.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 72808,91 грн., які скеровані на адресу позивача.

Остаточним рішенням за №27533/6/99-99-11-05-01-25 від 14.06.2019 інші податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача в цій частині залишено без задоволення.

Позивач вважає дії посадових осіб Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, які полягають у фактичній повторній перевірці, протиправними. Також, як на підставу протиправних дій, позивач покликається, що в наказі вказано лише норми п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК. Натомість в Акті за №661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019, підставою проведення перевірки є наказ ДФС України №59 від 29.01.2019, який позивачеві до початку повторної перевірки не було направлено, зі змістом його не ознайомлено.

Позивач вказує, що зі змісту наказу на проведення перевірки ГУ ДФС У Вінницькій області №564 від 04.02.2019 не вбачається наявності ключової підстави для проведення повторної позапланової невиїзної документальної перевірки, а саме початку службового розслідування або повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку.

Крім того, позивач покликається на те, що оскільки повторна перевірка була невиїзна та проведена за матеріалами попередньої документальної перевірки, позивач фактично позбавлений права та можливості не допускати працівників контролюючого органу до перевірки. Також позивач був позбавлений можливості надати додаткові докази, що ставить позивача у менш сприятливе становище на противагу відповідача.

Щодо протиправних рішень та вимоги, винесених за результатами перевірки, позивач зазначає, що йому у провину ставиться те, що ним у 2015-2017 роках було надано послуги з огородження юридичним особам, які в той час перебували на загальній системі оподаткування. Однак, жодного первинного бухгалтерського документу, договору, акту наданих послуг працівниками контролюючого органу не було досліджено, оскільки повторна перевірка проводилась на підставі акту перевірки 2018 та виписки з банківського рахунку позивача. Висновки про надання послуг позивачем сформульовані саме з тлумачення зазначеного в розділі виписки "призначення платежу" слова "огородження", а саме як дієслово, тобто як дія, а не як іменник як виготовлена продукція, річ.

Натомість первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні), підтверджують господарські правовідносини з юридичними особами, та спростовують висновки органу контролюючого органу щодо надання послуг.

За наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.11.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19 грудня 2019 р.

Разом з тим, в ухвалі суду від 06.11.2019 визначено, що подана позивачем заява про поновлення строку на звернення до суду буде розглянута в підготовчому судовому засіданні.

29.11.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про заміну первинного відповідача на його правонаступника.

Відповідно до змісту відзиву відповідач заперечує щодо позовних вимог з огляду на наступне.

Документальна позапланова перевірка позивача здійснювалась на підставі наказу на проведення перевірки ДФС України від 29 січня 2019 року №59, оскільки розпочато службове розслідування щодо посадової особи ГУ ДФС у Вінницькій області.

Відповідно до вказаного вище наказу ДФС України ГУ ДФС у Вінницькій області видано наказ на проведення перевірки від 04 лютого 2019 року №564 та повідомлення від 04 лютого 2019 року №356.

За наявності визначених у підпункті 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК обставин, які підтверджені документально, видається два накази, що передбачено наказом ГУ ДФС від 31 липня 2014 року №22 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, зокрема, керівником (його заступником або уповноваженою особою) Державної фіскальної служби України (із обов`язковим зазначенням органу ДФС, якому доручається організувати та провести таку перевірку). У разі необхідності може складатися доповідна записка у порядку, визначеному підпунктом 1.2.2 цього пункту; керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДФС, якому було доручено організувати та провести таку перевірку. Підставою для видання такого наказу є відповідний наказ Державної фіскальної служби України про призначення перевірки.

Наказ на проведення перевірки від 04 лютого 2019 року №564 та повідомлення від 04 лютого 2019 року №356, були вручені позивачу під розписку.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 , які відображені у Акті. Так, перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_1 порядку перебування на II групі спрощеної системи оподаткування встановлено, що з 01.01.2015 року було отримано доходи на спрощеній системі оподаткування від надання послуг за огородження сходових маршів юридичним особам не платникам єдиного податку.

На думку відповідача, обмеження щодо здійснення діяльності платників єдиного податку другої групи стосується тільки послуг, які надаються не платникам єдиного податку. Разом з тим, фізичні особи - підприємці платники єдиного податку, які обрали другу групу, можуть здійснювати продаж товарів юридичним особам на загальній системі оподаткування.

Згідно із п. п. 9 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ платники єдиного податку першої або другої групи зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ, у разі здійснення діяльності, яка не передбачена у п. п. 1 або 2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Відповідно до п. 183.10 ст.183 ПКУ, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Виходячи з вище викладеного ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів у зв`язку з невиконанням умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Тому, визначаючи вищевказані порушення, податковий орган вказує, що діяв у спосіб та в межах передбачених законодавством, а відтак у задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

19.12.2019 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій остання просить суд провести підготовче засідання в письмовому провадженні та вирішити питання про поновлення строків з підстав наведених у заяві. Додатково повідомлено про те, що стороною позивача подано всі наявні докази, надавати відповідь на відзив остання не має наміру.

Ухвалою суду від 19.12.2019 заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду задоволено та визнано поважними причини пропуску строку з даним позовом та поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Клопотання представника відповідача про заміну сторони його правонаступником задоволено. Замінено відповідача - Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100).

Роз`яснено учасникам процесу, що усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Ухвалою суду від 19.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 січня 2020 р.

Судові засідання, призначені на 09.01.2020, 20.02.2020, 12.08.2020, відкладені в зв`язку з клопотанням представника позивача по причині її хвороби.

23.03.2020 справа знята з розгляду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

При розгляді справи по суті кожна із сторін підтримала свої вимоги та заперечення відповідно до змісту позову та відзиву.

Оцінивши мотиви позову та аргументи відзиву, докази на їх підтвердження, суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач, в період з 12.03.2014 року по 27.12.2017 року перебував в статусі фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування та здійснював діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку 2 групи. У свідоцтві платника єдиного податку серії Б № 886105 від 01.04.2014 року був визначений вид господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010 як: код КВЕД 25.99 «Виробництво інших готових металевих виробів н.в.і.у.».

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області №67 від 26 жовтня 2018 року у позивача з 19 по 23 листопада 2018 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку за період діяльності з 01.01.2015 по 27.12.2017 року та по єдиному соціальному внеску з 14.03.2014 по 27.12.2017 року на підставі п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України.

За результатами цієї перевірки відповідачем складено Акт №5849/13/ НОМЕР_1 від 26 листопада 2018 року, відповідно до висновків якого, позивачем допущено порушення ст. 6, 2 п. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 року (звіт за 2016 рік подано 20.11.2018 року) та п. 8.1., п. 8.4. Порядку обліку платників податків, затверджених наказом Мінфіну України від 22.04.2014 року №462, п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами і доповненнями (не подано повідомлення за формою 20-ОПП).

На підставі Акту перевірки №5849/13/ НОМЕР_1 від 26.11.2018 року відповідачем були винесені податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 року № за платежем штраф на інші санкції в розмірі 170,00 грн., та рішення № від 05.12.2018 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170,00 грн, які позивачем були сплачені в добровільному порядку.

04.02.2019 року, позивачеві нарочно працівниками відповідача було вручено наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області №564 від 04.02.2019 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 », відповідно до якого, за період діяльності з 01.01.2015 по 27.12.2017 року та по єдиному соціальному внеску з 14.03.2014 по 27.12.2017 року на підставі п.п.78.1.12 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку у позивача з 18 лютого 2019 року тривалістю 3 робочих дні.

За результатами цієї перевірки відповідачем було складено Акт №661/1305/ НОМЕР_1 від 26 лютого 2019 року, відповідно до висновків якого позивач в період з 01.01.2015 року по 27.12.2017 року, перебуваючи в статусі платника податку на спрощеній системі оподаткування за II групою, здійснював діяльність, яка не передбачена у п. п. 1 або 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, в порушення п.п.9 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового Кодексу України з 01 січня 2015 року не перейшов на сплату інших податків і зборів, в результаті чого допустив порушення:

- п. 177.2. п. 177.4. ст. 177 ПК України, в результаті чого донараховано суму податку на доходи фізичних осіб з оподаткованого доходу, що підлягає сплаті до бюджету, за 2015-2017 роки в сумі 714405,6 грн.;

- п.п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого донараховано суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015-2017 роки в сумі 57977,97 грн.;

- ч. 1 п. 2 ст. 6, ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано суму єдиного внеску за 2015-2017 роки в сумі 275733,60 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого донараховано суму податку на додану вартість за квітень 2016 по грудень 2017 року в сумі 505239,00 грн.;

- п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України, в результаті чого не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015, 2016, 2017 роки;

- ст. 121, п. 177.10 ст. 177 ПК України, в результаті чого не вівся облік доходів і витрат;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого не подано звіт про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 та 2017 роки.

Позивач, у порядку статті 86 пункту 86.7 Податкового кодексу України, 10.03.2020 подав до Головного управління ДФС у Вінницькій області письмові заперечення на акт перевірки №661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019 року, якими вчинення вищевказаних порушень податкового законодавства заперечив та просив внести зміни до акту перевірки, якими виключити з його тексту висновки про порушення ним податкового законодавства (а.с. 62-65 т.2).

До заперечень було додано:

- копія договору купівлі-продажу №2-6-17 від 02.06.2017;

- копія видаткової накладної №1-10 від 23.10.2017;

- копія договору купівлі продажу від 09.03.2017 №5-03-17;

- копія видаткової накладної №1-08 від 21.08.2017;

- копія договору купівлі-продажу №2-03-17 від 04.03.2017;

- копія видаткової накладної №27-11 від 27.11.2017;

- копія договору на виконання робіт №4/03-17 від 04.03.2017.

Листом № 661/32/Г/02-32-13-05 від 22 березня 2019 року, Головне управління ДФС у Вінницькій області повідомило, що висновки акту перевірки № 661/1305/ НОМЕР_1 від 26 лютого 2019 року викладені у новій редакції, оскільки відповідач частково із запереченнями позивача погодився, а саме в частині обов`язку останнього перейти на сплату інших податків і зборів у зв`язку з невиконанням умов перебування на спрощеній системі оподаткування з 01 квітня 2015 року, а не з 01 січня 2015 року як було зазначено раніше в акті. В результаті такого часткового погодження, відповідачем були внесені зміни до розрахунків донарахованих податків і зборів.

На підставі акту перевірки №661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019 року з врахуванням відповіді на заперечення №661/32/Г/02-32-13-05 від 22 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області було прийнято:

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») від 26.03.2019 року № на суму 829976,33грн. (а.с. 66 т. 1, розрахунок - а.с. 67 т.1);

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») від 26.03.2019 року № на суму 67745,21 грн. (а.с. 72 т.1, розрахунок - а.с. 73 т.1);

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») від 26.03.2019 року № на суму 631548,00 грн. (а.с. 74 т.1, розрахунок - а.с. 75 т.1);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.03.2019 року № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму недоїмки 255446,01 грн. (а.с. 76 т.1);

- податкове повідомлення - рішення (форма «ПС») від 26.03.2019 року № за неведення книги обліку і витрат (а.с. 70 т.1, розрахунок - а.с. 71 т.1) ;

- податкове повідомлення - рішення (форма «ПС») від 26.03.2019 року № за неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки (а.с. 68 т.1, розрахунок - а.с. 69 т.1);

- рішення від 26 березня 2019 року № в сумі 2040,00 грн. (а.с. 79 т.1, розрахунок - а.с. 80 т.1);

- рішення від 26 березня 2019 року № в сумі 72808,91 грн. (а.с. 77 т.1, розрахунок - а.с. 78 т.1)

Вищевказані податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій позивач оскаржив у адміністративному порядку, передбаченому пунктом 56 Податкового кодексу України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 17.05.2019 року №22961/6/99-99-11-05- 02-25 задоволено частково, скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.03.2019 року № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму недоїмки 255446,01 грн. та рішення від 26 березня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 72808,91 грн. з підстав їх невідповідності встановленій формі. Зобов`язано Головне управління ДФС у Вінницькій області винести та направити нові вимогу та рішення з урахуванням викладених у рішенні висновків (а.с. 82-85 т.1).

Стосовно інших податкових повідомлень-рішень ДФС України рішенням від 07.05.2019 року № 20985/6/99-99-11-05-01-25 строк розгляду скарги в зазначеній частині продовжено до 16 червня 2019 року (включно).

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 22.05.2019 на суму 255446,61 грн та рішення № від 22.05.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 72808,91 грн., які скеровані на адресу позивача (а.с. 86, 87 т.1 відповідно).

Рішенням про результати розгляду скарги від 14.06.2019 року № 27533/6/99-99-11-05- 01-25 ДФС України податкові повідомлення-рішення залишила без змін, а скаргу позивача в цій частині - без задоволення. Дане рішення позивач отримав 02 липня 2019 року (а.с. 88-94 т.1).

Позивач не погоджується із діями посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, результати якої оформлені актом №661/1305/ НОМЕР_1 від 26 лютого 2019 року, просить їх визнати протиправними. Також позивачем оскаржуються як протиправні та такі, що підлягають скасуванню: ППР від 26.03.2019 року № ; ППР від 26.03.2019 року № ; ППР від 26.03.2019 року № ; ППР від 26.03.2019 року № ; ППР від 26.03.2019 року № ; рішення від 26 березня 2019 року № ; рішення від 22 травня 2019 року № ; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2019 року № Ф-.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Правовідносини, що склались у даній спірній ситуації регулюються Податковим кодексом України (далі ПК), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464), Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі - Порядок № 727).

Щодо протиправності дій відповідача про проведення повторної позапланової документальної невиїзної перевірки, то позивач вказує, що підставою для проведення повторної перевірки зазначено лише норму закону, а саме п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. В той же час, як вбачається із змісту Акту повторної перевірки за № 661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019 року (а.с. 38 т.1) підставою для проведення перевірки є наказ ДФС України №59 від 29 січня 2019 року, який позивачеві до початку повторної перевірки не було направлено, із змістом його не ознайомлено.

Крім того, позивач покликається на те, що оскільки повторна перевірка була невиїзна та проведена за матеріалами попередньої документальної перевірки, позивач фактично позбавлений права та можливості не допускати працівників контролюючого органу до перевірки. Також позивач був позбавлений можливості надати додаткові докази, що ставить позивача у менш сприятливе становище ніж відповідач.

Оцінюючи дані доводи суд зазначає, що згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК, визначено, що одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 78.1.12 ст. 78 ПК, контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

Відповідно до наказу ГУ ДФС від 31 липня 2014 року №22 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків:

У разі призначення позапланових документальних перевірок з окремих підстав Державною фіскальною службою України під час проведення процедури адміністративного оскарження (підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Кодексу) або за наявності визначених у підпункті 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Кодексу обставин, які підтверджені документально, видається два накази:

- керівником (його заступником або уповноваженою особою) Державної фіскальної служби України (із обов`язковим зазначенням органу ДФС, якому доручається організувати та провести таку перевірку). У разі необхідності може складатися доповідна записка у порядку, визначеному підпунктом 1.2.2 цього пункту;

- керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДФС, якому було доручено організувати та провести таку перевірку. Підставою для видання такого наказу є відповідний наказ Державної фіскальної служби України про призначення перевірки.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до матеріалів справи позивач зареєстрований Літинською РДА, перебуває на податковому обліку в Калинівській ОДПІ ГУ ДФС (Літинське відділення), яке є структурним підрозділом ГУ ДФС у Вінницькій області. Отже, останній є саме тим територіальним контролюючим органом, який відповідно до повноважень має право перевіряти позивача на підставі рішення свого керівника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові 12 квітня 2019 року по справі № 810/955/17 наказ про проведення документальної позапланової перевірки на підставі пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, зі змісту підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України вбачається, що умовами для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки є: невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства; неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства; існування розпочатого службового розслідування щодо посадових осіб нижчого рівня або повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Установлено, що розпорядженням ГУ ДФС у Вінницькій області від 03.01.2019 №4-р, проводиться службове розслідування стосовно посадової особи відповідача, оскільки не було досліджено питання правомірності застосування платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, про що було повідомлено ДФС України листом від 04.01.2019 року. У листі зазначено, що було допущено неповне з`ясування під час перевірок питань, що повинні бути з`ясовані для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.

ДФС України наказом від 29 січня 2019 року №59, у зв`язку з проведенням службового розслідування стосовно посадової особи відповідача, яка здійснювала документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 , на підставі 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 глави 8 розділу ІІ ПК, наказано призначити документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 , забезпечення організації та проведення якої доручено ГУ ДФС у Вінницькій області.

ГУ ДФС у Вінницькій області видано наказ на проведення перевірки від 04 лютого 2019 року №564, яким на підставі ст. 20 п.п. 78.1.12, п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 " з 18 лютого 2019 тривалістю 3 робочих дні. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 27.12.2017 та по соціальному внеску з 14.03.2014 по 27.12.2017 з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених законодавством податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи.

04.02.2019 позивачеві нарочно працівниками відповідача було вручено наказ ГУ ДФС у Вінницькій області №564 від 04.02.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", що підтверджується власноручним підписом позивача (а.с. 76 т. 2) та не заперечується останнім.

Крім того, відповідно до матеріалів справи (а.с. 77, т.2), позивачу під розписку вручено повідомлення від 04.02.2019 №356 в якому зазначено, що на підставі 78.1.12, п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК та наказу №564 від 04.02.2019, ГУ ДФС у Вінницькій області буде проведено з 18 лютого 2019 року за адресою АДРЕСА_1 , документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.

Відтак, твердження позивача про протиправність повторної проведеної перевірки, спростовуються матеріалами справи, тому судом відхиляються. Щодо не вручення позивачу наказу на проведення перевірки ДФС України від 29 січня 2019 року №59, то відповідно до положень ПК, як зазначено вище, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, яким є ГУ ДФС у Вінницькій області, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Іншого даною нормою не передбачено, що спростовує доводи позивача про необхідність вручення до початку перевірки наказу ДФС України № 59.

Щодо тверджень позивача про порушення його прав на надання документів, то суд також з цим твердженням не погоджується з огляду на таке.

За змістом повідомлення від 04.02.2019 №356 (а.с. 77, т.2) в абз 2 вказано, що відповідно до п. 85.2 ст. 82 ПК, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових операцій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а отже первинні та інші документи, які застосовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.

Відповідно до п. 85.2 ст. 82 ПК, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відтак, аналіз цієї норми свідчить про те, що у платника є не лише право, а й обов`язок подати всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Крім того, відповідно до ст. 86.7 ст. 86 ПК, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Отже, в разі наявності у позивача доказів, які свідчать про протиправність висновків акту перевірки, він може направити заперечення на Акт, та долучити докази задля спростування цих висновків.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач 10.03.2019, не погоджуючись із Актом перевірки від 26.02.2019, подав заперечення на нього, які зареєстровані в ГУ ДФС 13.03.2019. До цих заперечень позивачем долучено докази, перелік яких наведено судом вище, а саме три договори купівлі-продажу за 2017 рік, три видаткових накладних за 2017 рік, та один договір на виконання робіт за 2017. Первинні документи за 2015-2016 роки до заперечень не надавались.

Відповідач, розглянувши заперечення, частково із ними погодився, а саме в частині обов`язку останнього перейти на сплату інших податків і зборів у зв`язку з невиконанням умов перебування на спрощеній системі оподаткування з 01 квітня 2015 року, а не з 01 січня 2015 року.

Крім того, відповідно до ст. 56 ПК, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій позивач оскаржив у адміністративному порядку, передбаченому пунктом 56 Податкового кодексу України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 17.05.2019 року №22961/6/99-99-11-05- 02-25 скаргу позивача задоволено частково. Рішенням про результати розгляду скарги від 14.06.2019 року № 27533/6/99-99-11-05- 01-25 ДФС України податкові повідомлення-рішення залишила без змін, а скаргу позивача в цій частині - без задоволення.

Відтак, позивач не був позбавлений права, подати первинні документи, які б спростовували висновки Акту як в ході перевірки, так і в ході направлення заперечень, та на стадії адміністративного оскарження.

Крім того, відповідно до положень п.п 44.7 ст. 44 ПК, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Згідно з абз. 2 п. 44.6 ст. 44 ПК, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відтак, вищенаведеними нормами установлено чіткий алгоритм дій платника задля того, щоб він мав можливість надати первинну документацію при проведенні його перевірки, а також навіть після її закінчення, щоб спростувати висновки в Акті.

Отже, твердження позивача про його порушене право на подання додаткових доказів, що ставить його у менш сприятливе становище, судом оцінюється критично.

Судом також відхиляються аргументи позивача, що відповідачем жодного первинного бухгалтерського документу, договору, акту наданих послуг працівниками контролюючого органу не було досліджено, оскільки повторна перевірка проводилась на підставі акту перевірки 2018 та виписки з банківського рахунку позивача, з огляду на те, що як установлено в ході судового розгляду, позивачем інші первинні документи не подавались по причині їх відсутності.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду.

Видаткові накладні, що долучені до матеріалів справи (а.с. 222-250 т. 1, а.с. 1-26 т.2), до перевірки не надавались, причину чому представником позивача не наведено.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, наявність первинних документів під час проведення перевірки є необхідною умовою для підтвердження правомірності формування даних податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати такі первинні документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів. Ненадання платником податків відповідних документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 року у справі № 2340/4818/18.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення у позивача документальної позапланової невиїзної перевірки, результат якої оформлений Актом перевірки за № 661/1305/ НОМЕР_1 від 26.02.2019 року.

Визначаючись щодо позивних вимог про визнання податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних фінансових санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд зважає на наступне.

Перевіркою дотримання встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, 2016, 2017 роки по строках подання 09.02.2016, 09.02.2017, 05.02.2018 в порушення п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК (а.с. 41 т.1).

За вказане правопорушення відповідачем прийнято спірне ППР (форма «ПС») від 26.03.2019 року № про застосування штрафу за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн. (а.с. 68 т.1, розрахунок до нього а.с. 69 т.1)

Перевіркою дотримання, встановленого порядку ведення Книг обліку доходів і витрат, яку ведуть самозайняті особи, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено не ведення Книги обліку доходів і витрат, в п порушення ст. 121, п. 177.10 ст. 177 ПК (а.с. 41 т.1).

За вказане правопорушення відповідачем прийнято спірне ППР (форма «ПС») від 26.03.2019 року № про застосування адміністративного штрафу та інших санкцій в сумі 510,00 грн. (а.с. 70 т.1, розрахунок до нього а.с. 71 т.1).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015-2017, що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою встановлено заниження суму податку, що підлягає сплаті до бюджету (а.с. 43-44 т.1).

За вказане правопорушення відповідачем прийнято спірне ППР (форма «Р») від 26.03.2019 року № про донарахування податку на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями в сумі 663981,06 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 165995,27 грн., а всього на суму 829976,33грн. (а.с. 66 т.1, розрахунок до нього а.с. 67 т.1).

Перевіркою виявлено заниження чистого оподаткованого доходу за 2015-2017 в результаті чого занижено нарахування та перерахування до бюджету військового збору (а.с. 45 т.1).

За вказане правопорушення відповідачем прийнято спірне ППР (форма «Р») від 26.03.2019 року № про донарахування військового збору за податковими зобов`язаннями в сумі 54196,17 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 13549,04 грн., а всього на суму 67745,21 грн. (а.с. 72 т.1, розрахунок до нього а.с. 73 т.1).

Перевіркою відображення сум, визначених фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, на який нараховується єдиний внесок, встановлено порушення, що відображено в Акту перевірки (а.с. 52-54).

За вказане правопорушення відповідачем прийнято спірне рішення від 26.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 2040,00 грн. (а.с. 79 т.1, розрахунок - а.с. 80 т.1); вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 22.05.2019 на суму 255446,61 грн та рішення № від 22.05.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 72808,91 грн. (а.с. 86, 87 т.1 відповідно).

За період з 01.04.2016 по 27.12.2017 позивач не був зареєстрованим платником ПДВ. Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 11.04.2016 по 27.12.2017 встановлено їх заниження, всього у сумі 505239грн. ПДВ. За період з 01.04.2015 по 31.03.2016 позивач отримав дохід в сумі 1008814,00грн., що відображено в Акті перевірки (а.с.54-56 т.1).

Відповідачем прийнято спірне ППР (форма «Р») від 26.03.2019 року № про донарахування податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в сумі 505238,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 126310,00 грн., а всього на суму 631548,00 грн. (а.с. 74 т.1, розрахунок - а.с. 75 т.1).

Відповідно до Акту перевірки відповідачем установлено, що ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2015 року було отримано доходи на спрощеній системі оподаткування від надання послуг за огородження сходових маршів юридичним особам не платникам єдиного податку.

Згідно частин першої, другої та третьої п. 291.4 ст. 291 ПК, в редакції чинного на момент спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи.

Таким чином, фізична особа-підприємець платник єдиного податку другої групи, який надає послуги суб`єкту господарювання, що не є платником єдиного податку, не відповідає наведеним умовам перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку другої групи. Тому, відповідно до матеріалів перевірки, відповідач стверджує, що у зв`язку з невиконанням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, позивач зобов`язаний був з 01 квітня 2015 року перейти на сплату інших податків і зборів.

Відповідно до матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 мав взаємозв`язки із юридичними особами, а саме з житлово-будівельними кооперативами, які є неприбутковими та не є не є платниками єдиного податку. Зокрема, за І квартал 2015 - з ЖБК "Трипілля", ЖБК "Будсервсіс", ЖБК "Львівське", ЖБК Ярославський", ЖБК "Барви-6", ЖБК "Фенікс", ПП Авант-Агро", що відображено в Акті (а.с. 46-49 т.1).

В ході судового розгляду досліджувалось спірне питання щодо надання позивачем послуг за огородження сходових маршів, що на думку представника позивача, не відповідає дійсності, так як висновки відповідачем сформовані саме з тлумачення зазначеного в розділі виписки "призначення платежу" слова "огородження", а саме як дієслово, тобто як дія, а не як іменник як виготовлена продукція, річ.

Натомість первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні), підтверджують господарські правовідносини з юридичними особами, та спростовують висновки органу контролюючого органу щодо надання послуг.

На противагу цьому, на переконання представника відповідача, надання позивачем послуг за огородження сходових маршів доводиться досліджуваними в ході перевірки банківськими виписками, за змістом яких вказаними вище ЖБК оплата здійснювалась на користь позивача за призначенням платежу: за огородження сходових маршів, оплата за послуги. мат, оплата згідно рахунка, за виконані роботи згідно рахунка, оплата за буд. матеріали та послуги.

При перевірці використовувались відомості Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС Україна про суми виплачених доходів, банківські виписки, а також відомості, що містяться в інформаційних базах даних "ІС Податковий блок", АІС "Аудит", відомості з бази даних ДРФО, що відображено в Акті перевірки (а.с. 40-43 т.1).

Крім того, представник відповідача звертала увагу на договора про виконання робіт, які долучені до заперечень на акт за 2017 рік. У змісті цих договорів вказано, що позивач на себе бере зобов`язання виконати роботи з влаштування огородження сходових маршів, вхідної групи.

Досліджуючи видаткові накладні, як первинні бухгалтерські документи, що підтверджують господарські правовідносини з юридичними особами, та спростовують висновки органу контролюючого органу щодо надання послуг, на чому наполягає позивач, суд виходить з такого.

У даній спірній ситуації суд надає оцінку видатковим накладним за 1 квартал 2015 року, який є ключовим, оскільки відповідачем сформований висновок про обов`язок ФОП ОСОБА_1 перейти з 01.04.2015 на сплату інших податків і зборів у зв`язку з невиконанням умов перебування на спрощеній системі оподаткування у 1 кв. 2015 року.

Так відповідно до видаткової накладної від 21.01.2015 №5-01-15 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Трипілля" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №5-01-15 від 05.01.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 222 т.1).

Натомість відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як за огородження сходових маршів згідно рахунку (а.с. 96 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 03.03.2015 №02-02-15 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Будсервіс" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №02-02-15 від 02.02.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 223 т.1).

Натомість відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як за огородження сходових маршів згідно рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 96 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 10.03.2015 №10-02-15 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Набережний квартал" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №10-02-15 від 10.02.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 224 т.1).

Відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як оплата за буд матеріали та послуги згідно рах № НОМЕР_3 (а.с. 99 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 10.03.2015 №10-02-15-1 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Набережний квартал 2" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №10-02-15-1 від 10.02.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 225 т.1).

Відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як оплата за буд матеріали та послуги згідно рах № НОМЕР_4 (а.с. 99 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 13.03.2015 №02-03-15 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Барви-6" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №02-03-15 від 02.03.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 226 т.1).

Відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як оплата за посл. мат. згідно рах № НОМЕР_5 від 13.03.2015 (а.с. 97 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 13.03.2015 №02-03-15-1 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Фенікс" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №2-03-15-1 від 02.03.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 227 т.1).

Відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як оплата за виконан. роботи згідно дог від 01.03.2015 (а.с. 97 т.1).

Відповідно до видаткової накладної від 31.03.2015 №02-03-15 постачальник ФОП ОСОБА_1 надає ЖБК "Міськбуд" товар огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі на підставі Договору №2-03-15 від 02.03.2015. Договір до матеріалів справи, до перевірки, до заперечень не надавався по причині його відсутності (а.с. 228 т.1).

Відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цією операцією вказано як оплата за огородження сходових маршів зг. рах №06-03-15 від 06.03.15 (а.с. 98 т.1).

Відповідно до пункту 44.1, 44.3, 44.5 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо видаткових накладних від 10.03.2015 №10-02-15, від 10.03.2015 №10-02-15-1, від 13.03.2015 №02-03-15-1 (а.с. 224, 225, 227 Т.1 відповідно), то суд їх відхиляє як неналежні докази з огляду на те, що вони не містять обов`язкових реквізитів, а саме ПІБ посадової особи та без печатки, а також з причин того, що в них вказано що отримано товар за довіреністю, якої також не надано.

Відтак видаткові накладні від 10.03.2015 №10-02-15, від 10.03.2015 №10-02-15-1, від 13.03.2015 №02-03-15-1 не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки підписані не встановленою особою, без печатки юридичної особи.

На противагу цьому, відповідно до банківських виписок призначенням платежу за цими операціями вказано як оплата за буд матеріали та послуги згідно рах № НОМЕР_3 на суму 25620 грн. (а.с. 99 т.1), як оплата за буд матеріали та послуги згідно рах № НОМЕР_4 на суму 21960грн. (а.с. 99 т.1), як оплата за виконан. роботи згідно дог від 01.03.2015 на суму 39435грн. (а.с. 97 т.1), що відображено і в Акті перевірки (а.с. 46 т.1).

При цьому, як вбачається з останнього платежу його призначенням є оплата за виконан. роботи згідно дог від 01.03.2015, який, як зазначено вище ні до перевірки, ні до заперечень, ні до матеріалів справи не надавались.

Отже, оскільки надана позивачем видаткова накладна у повній мірі не відображає відомості про проданий товар та в сукупності із спірним трактуванням між бухгалтерськими виписками та видатковою накладною, яка має чітке посилання на реквізити договору, без якого неможливо з`ясувати, який саме товар за родовими та індивідуальними ознаками був проданий, поряд з тим, що оплата здійснена за виконан. роботи, то суд погоджується з позицією відповідача щодо його висновків про надання позивачем послуг за огородження сходових маршів.

До аналогічного висновку суд приходить і за іншими чотирма видатковими накладними, виписаними у 1 кв. 2015 (а.с. 222, 223, 226, 228 т. 1), так як відповідно до їх змісту оформлені на підставі договорів. Оскільки кожна із накладних видавалась відповідно до договорів із зазначеним номером та датою, то перші є їх невід`ємною частиною.

Як зазначено вище, ненадання платником податків відповідних документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.

Щодо періоду 2016 року, то всі видаткові накладні мають такі ж самі недоліки, та, оскільки відсутнє їх підтвердження будь-якими іншими належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України та в контексті предмета перевірки, суд їх також відхиляє.

Щодо періоду 2017 року, то відповідно до договору від 04.03.2017, позивач як виконавець зобов`язується виконати ТОВ "Група ТехСервіс, яке не є платником єдиного податку та перебуває на загальній системі оподаткування, роботи по влаштуванню огородження сходових маршів, вхідної групи.

Другим договором №2-6-17 від 02.06.2017 (а.с. 66 т.2), ФОП ОСОБА_1 зобов`язується за умовами цього договору передати у власність ЖБК "Опера 1" товар, а саме огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі. Відповідно до п.п. 1.1 Договору №2-6-17 від 02.06.2017 зазначено, що товар за договором передається у власність згідно накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Тобто позивач самостійно за умовами договорів, розмежував поняття товар - огорожа сходових маршів з нержавіючої сталі та виконання робіт - по влаштуванню огородження сходових маршів, що не є тотожним за умовами правочинів, а саме огорожа як товар, та огородження як виконання робіт.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено, а позивачем, в свою чергу, не надано жодних доказів у спростування порушення ним п. п. 1 або 2 п. 291.4 ст. 291, п. 9 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ, з урахуванням чого позивачу правомірно збільшено суму грошового зобов`язання за спірними податковими рішеннями, рішенням по ЄСВ, та вимогою.

Відповідно до п. 183.10 ст.183 ПКУ, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Щодо тверджень позивача, що відповідач не міг установити в ході перевірки отриманого позивачем доходу за період з 01.04.2015 по 31.03.2016 в сумі 1008814,00грн, то суд їх відхиляє з огляду на те, що такий розрахунок здійснювався відповідно до банківських виписок. Щодо надходження власних коштів на рахунки, то такі використовувались на потреби господарської діяльності, що установлено в ході судового розгляду, та не спростовано протилежного іншими доказами.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, при їх дослідженні та у сукупності, надавши відповідь на аргументи та доводи учасників процесу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, та за умови, що підстави для задоволення позову відсутні, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ); ГУ ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ - 43142454). Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: (13.11.2020)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна