Справа № 200/8439/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 р. Справа№200/8439/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що після закінчення військової служби та після закінчення лікування з приводу отриманої побутової травми, він свідомо працевлаштувався на шахту «Курахівська» на пільгову підземну роботу, оскільки правомірно розраховував на те, що в майбутньому період проходження строкової військової служби з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року буде зарахований до пільгового стажу під час призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Водночас, в порушення приписів чинного законодавства, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача період проходження військової служби.

Поряд з цим, позивач зауважує, що факт його роботи в умовах зайнятості повний робочий день в шахті в спірний період з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року на підприємстві ПП «Шахтобудівельне управління» за провідною шахтарською професією «прохідник», яка входить до Списку № 1, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звертає увагу, що відповідно до приписів діючого пенсійного законодавства України він має право на зарахування до пільгового стажу роботи по професії «прохідник», яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах всього періоду знаходження на інвалідності через трудове каліцтво, а саме з 18.10.2017 року по 01.11.2018 року, замість зарахованого період з 18.10.2017 року по 06.12.2017 року. Тобто відповідач, на думку позивача, протиправно не зарахував до його спеціального (пільгового) стажу спірний період з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року.

Крім того, позивач вказує, що відповідач не зарахував до його страхового (загального та спеціального) стажу період його роботи з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» за шахтарською професією, яка входить до Списку № 1. Вказане також підтверджується трудовою книжкою позивача.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до його спеціального (пільгового) страхового стажу періоду його строкової військової служби в лавах Збройних Сил Радянської Армії з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, періоду роботи з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року на підприємстві ПП «Шахтобудівельне управління», періоду знаходження ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року, а також до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши:

- до спеціального (пільгового) страхового стажу період його строкової військової служби в лавах Збройних Сил Радянської Армії з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, періоду роботи з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року на підприємстві ПП «Шахтобудівельне управління», період знаходження позивача на інвалідності у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року;

- до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу період його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди, управління зазначає, що ним не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року на ПП «Шахтобудмонтажне управління» через ненадання довідки про підтвердження роботи в підземних умовах. Представник відповідача зауважує, що трудова книжка підтверджує наявність трудового стажу роботи (загального), а не пільгового (спеціального).

Поряд з цим, Управлінням не включено до розрахунку пільгового стажу позивача період проходження строкової військової служби з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі та початок роботи на ВП «Шахта Курахівська» перевищує строк у три місяці після закінчення строку військової служби.

Водночас, відповідач зауважує, що період роботи позивача на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року не може бути зараховано до пільговою та страхового стажу, оскільки роботодавцем не сплачено страхові внески.

У відзиві відповідач також зазначає, що з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що пенсію по інвалідності він отримував з 18.10.2017 року по 31.07.2018 року включно. Розпорядженням від 26.06.2018 року позивачу припинено виплату пенсії по інвалідності за його заявою про перехід на пенсію по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з цим, при переході позивача з пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року не може бути зараховано до пільгового стажу, як час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

З огляду на вищевказане відповідач вважає, що не порушив прав позивача, діяв в межах наданих йому законами та нормативно-правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 14.09.2020 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/8439/20-а. Розгляд адміністративної справи № 200/8439/20-а визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно до записів у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_4 від 15.11.1988 року позивач у період з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил Радянської Армії (а.с.19-23).

У період з 15.02.1991 року по 20.03.1991 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування побутової травми (а.с.7).

З 22.03.1991 року позивач прийнятий на роботу, яка має пільговий характер, про що свідчать записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1991 року (а.с.24-27).

Крім того, судом встановлено, що у період 19.09.2011 року по 13.01.2012 року позивач працював на підприємстві ПП «Шахтобудмонтажне управління» за провідною шахтарською професією «прохідник», яка входить до Списку № 1 (а.с.25-26).

Позивач помилково у позовній заяві зазначає вказаний період з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року, оскільки звільнений він був 13.01.2012 року. Також не відповідає записам у трудовій книжці позивача і назва підприємства. А саме, позивач вказує, що працював на підприємстві ПП «Шахтобудівельне управління», проте за даними трудової книжки позивача, у період 19.09.2011 року по 13.01.2012 року він працював на підприємстві ПП «Шахтобудмонтажне управління».

27.02.2017 року ОСОБА_1 отримав трудове каліцтво, про що свідчить акт № 3 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 21.03.2017 року (а.с.9-11) та 18.10.2017 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності (а.с. 8).

Крім того, у період з 17.01.2019 року по час звернення до суду з цим позивач працював на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» (а.с.27).

30.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.44 зворотній бік).

Позивачу призначено пенсію за віком згідно пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.43).

За матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивача склав 31 рік 6 місяців 10 днів, в тому числі стаж підземної роботи за списком №1 - 12 років 18 днів (а.с.44).

Водночас, згідно з розрахунком період проходження строкової військової служби з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, періоди роботи з 19.09.2011 року по 23.01.2012 року та з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року, а також період знаходження на інвалідності у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом 07.12.2017 року по 01.11.2018 року відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача.

Період роботи з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року не враховано до пільгового та страхового стажу позивача.

Не погоджуючись із не зарахуванням відповідачем до його стажу спірних періодів роботи, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, несплата за доводами відповідача страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску за період з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року у ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» не може слугувати підставою для не зарахування зазначеного періоду до страхового стажу та пільгового стажу позивача.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу періоду його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року. Отже, підлягає і задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового та пільгового стажу вказаний період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Водночас, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту порушених прав позивача, а саме визнати не неправомірними, а протиправними дії відповідача, як того вимагає ст.245 КАС України.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

При цьому, до пільгового стажу позивача протиправно не зараховано період роботи з 19.09.2011 року по 13.01.2012 року на підприємстві Приватному підприємстві «Шахтобудмонтажне управління», оскільки судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином.

З огляду на наведене, посилання відповідача на відсутність підтверджуючої довідки суперечить приписам чинного законодавства, оскільки у трудовій книжці належним чином відображений спірний період роботи.

Отже, вказані дії відповідача є протиправними, а тому управління Пенсійного фонду слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача при призначені пенсії за віком на пільгових умовах з 30 квітня 2020 року (дати звернення за призначенням пенсії) періоду роботи з 19.09.2011 року по 13.01.2012 року. Оскільки позивач був звільнений з вказаного підприємства 13.01.2012 року (за даними трудової книжки), період з 14.01.2012 року по 23.01.2012 року задоволенню не підлягає.

Стосовно включення до пільгового стажу строкової військової служби з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, суд зазначає наступне.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу строкової військової служби позивача є те, що заявник на час призову на строкову військову службу не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі та початок роботи на ВП «Шахта «Курахівська» перевищує строк у три місяці після закінчення строку військової служби.

На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі по тексту - Положення).

Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

З матеріалів справи вбачається, що безпосередньо після періоду військової служби ОСОБА_1 був прийнятий на роботу, що передбачена Списком № 1 та цей період включено до пільгового стажу ст.14, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.17).

Суд зауважує, що дійсно строк працевлаштування після проходження військової служби перевищував 3 місяці. Однак, до суду були надані докази, що підтверджують поважність причин пропуску тримісячного строку позивачем, а саме докази перебування на стаціонарному лікуванні.

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу період служби в рядах Радянської армії з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року підлягають задоволенню.

Щодо включення до пільгового стажу роботи по професії «прохідник», яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, всього періоду знаходження позивача на інвалідності через трудове каліцтво, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.9 ч.4 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Такий же порядок зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачений і п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, відповідно до якої, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його перебування на інвалідності, не відповідають вимогам Закону. Позивач отримав трудове каліцтво, через яке не мав можливості фактично відпрацювати на провідних професіях, тому в силу вищезазначених норм Закону період перебування на інвалідності слід зарахувати до його пільгового стажу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу періоду з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року.

Тому, позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн, що підтверджено квитанцією від 09.09.2020 року. Враховуючи часткове задоволення позову суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 800, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 8, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 90, 94,132, 139, 241-246, 262, 263, 291 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька обл., місто Селидове, вулиця Героїв праці, будинок 6) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу ОСОБА_1 періоду строкової військової служби в лавах Збройних Сил Радянської Армії з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року, періоду роботи з 19.09.2011 року по 13.01.2012 року на підприємстві ПП «Шахтобудмонтажне управління», періоду знаходження на інвалідності у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року, а також до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.04.2020 року, зарахувавши до спеціального (пільгового) страхового стажу період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 19.11.1988 року по 05.12.1990 року , період роботи з 19.09.2011 року по 13.01.2012 року на підприємстві ПП «Шахтобудмонтажне управління», період знаходження на інвалідності у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом з 07.12.2017 року по 01.11.2018 року, а також до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 17.01.2019 року по 30.04.2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 800, 00 грн (вісімсот гривень).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.11.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб