Справа № 160/2003/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 жовтня 2020 року Справа №160/2003/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язання вчинити певні дії при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. по справі №160/2003/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №160/2003/19, у даній заяві представник ОСОБА_1 просить суд в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії із застосуванням заробітку за період роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 р. по 30.04.2004 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. по справі №160/2003/19, яке було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2019 р. та набрало законної сили 30 липня 2019 р., та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.12.2018 р. із розрахунку заробітної плати за період з 01.01.1977 р. по 31.12.1981 р., як по найбільш вигідному варіанту, із застосуванням довідки за цей період, яка надавалася разом із заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18 травня 2004 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недоотриману пенсію, починаючи з 01 грудня 2018 р.

Зі змісту заяви видно, що така заява подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали заяви, при розгляді заяви суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Частиною 3 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Одним із обов`язкових документів, що додається до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, передбачений статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, є документ про сплату судового збору.

Однак до заяви від 22.10.2020 року не додано квитанцію про сплату судового збору.

Доказів звільнення від сплати судового збору заявником в порушення п. 9 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надано.

Поряд із тим, із матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 536,80 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Отже, від сплати судового збору позивач не звільнений.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Слід зазначити, що ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачена Розділом IV - Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Суддя звертає увагу, що Законом України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень.

Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання заяви в порядку виконання судового рішення.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви у порядку статті 383 КАС України відображені також у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18 (провадження № К/9901/6667/19) та від 25 червня 2020 року у справі №240/2226/18-а № (провадження № К/9901/32201/19).

В тому числі, частиною 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Позивач просить поновити строк звернення із заявою до суду на підставі того, що про порушення своїх прав позивач дізналася на початку червня 2020 року, після отримання засобами поштового зв`язку відповіді відповідача із детальною інформацією про здійснення перерахунку отриманої пенсії, однак в країні були введені карантинні заходи з березня 2020 року, який згодом був продовжений Постановою КМУ від 20.05.2020 року до 22 червня 2020 року.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, що набув чинності 02 квітня 2020 року, розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відтак, положення зазначеної норми не поширюються на правовідносини, врегульовані статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Між тим, із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України позивач звернулася лише 22 жовтня 2020 р., що підтверджується відомостями офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" за штрих-кодом, наявним на поштовому конверті, в якому відповідна заява ОСОБА_1 надійшла до суду.

Доказів на обґрунтування поважності пропуску 20-деного строку на звернення з відповідною заявою, визначеного Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.07.2020, позивачем не надано.

Заявляючи клопотання про поновлення строку для звернення із заявою, поданою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, ініціатор звернення належним чином не обґрунтовує наявність поважних причин неможливості звернення із відповідною заявою у строк, встановлений Кодексом та після спливу змін до процесуального законодавства.

Загальне посилання заявника на продовження карантину на території України не визнається судом поважною причиною, що унеможливлює своєчасне звернення до суду із заявою, поданою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, адже ініціатор звернення не наводить конкретних обґрунтувань, які свідчили б про застосування до нього карантинних заходів, обмежувальних протиепідемічних заходів тощо.

При цьому суд виходить з того, що у силу положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону №731-IX підставою для продовження процесуальних строків визначено саме неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк з огляду на обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином.

З урахуванням наведеного, у задоволенні зави про поновлення строку звернення із заявою, слід відмовити.

З огляду на викладене, заява представника позивача не відповідає критеріям, визначеним в п. 9 ч. 2 та ч. 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Враховуючи, що заявником не дотримано в повній мірі вимоги ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що така заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем та зобов`язання вчинити певні дії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі № 160/2003/19.

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем та зобов`язання вчинити певні дії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі № 160/2003/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення- повернути позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко