Справа № 308/3829/19
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3829/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання - Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. в справі про порушення митних правил за №0839/30500/19 від 26.03.2019, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 03.11.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.11.2020 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом який обґрунтовує тим, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. в справі про порушення митних правил за №0839/30500/19 від 26.03.2019 визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром триста відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 204 001,14 грн. (двісті чотири тисячі одна грн. 14 коп.).

Позивач вказує, що відповідно до обставин справи, в період з 19.12.2018 по 30.01.2019 року періодично, в якості водія ОСОБА_1 , переміщувався на митну територію України автомобіль марки «VW» модулі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з Чехії НОМЕР_2 , через різні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС, до митного оформлення ОСОБА_1 подано документи: паспорт громадянина України для виїду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 , а також, що вищевказаний транспортний засіб, на підставі відміток в паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці» датованими 07.10.2018, ОСОБА_1 заявлявся в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном на один рік.

Позивач посилається на те, що при винесенні постанови, відповідачем зроблено висновок, що у розумінні підпункту «в» пункту 50 частини 1 ст.4 МКУ, ОСОБА_1 є резидентом, а також, що подавши під час митного контролю та оформлення транспортного засобу марки «VW» модулі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з Чехії НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 03.04.18, з відмітками про постійне місце проживання на території Чеської Республіки та заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, що надало ОСОБА_1 можливість ввезти вказаний автомобіль на умовах вищезазначених ч.1 та 2 ст. 380 МК України, а також ОСОБА_1 вчинено протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Вказану постанову ЗМДФС України від 26.03.2019 року ОСОБА_1 вважає незаконною.

Про факт наявності у паспорті гр. ОСОБА_1 . України можливо підроблених штампів і підписів Закарпатською митницею ДФС було направлено повідомлення до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, яким 13.02.2019 року внесено дані в ЄРДР за №0000183 із правовою кваліфікацією по ст.358 ч.4 КК України та розпочато досудове слідство. З урахуванням наявних у матеріалах справи даних про те, що у поданому ОСОБА_1 митному органу паспорті громадянина України для виїзду за кордон містяться підроблені штампи та підписи, тому вбачається наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, тобто як підроблення документів, так і використання підроблених документів і за даним фактом Ужгородським РВП Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області 13.02.2019 року внесено дані в ЄРДР за результатами закінчення якого і повинно бути прийнято законне та обґрунтоване кінцеве рішення.

Вказує, що відповідачем неправильно здійснено аналіз поданих доказів, та не відповідають дійсності твердження відповідача, що він не проживає на території Чеської Республіки понад один рік, фактично він є резидентом ЄС та фактично проживає на території Чеської Республіки. Позивач посилається на «Правила ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном», затверджених наказом МЗС України від 17.11.2011 року №337, вказуючи, що прийняття на консульський облік здійснюється на добровільній основі.

За таких обставин позивач стверджує, що оскаржувана постанова, винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Крім цього, стверджує, що ним жодних дій не вчинено із зазначених в ч.1 ст. 485 Митного кодексу України з метою ухилення від сплати митних платежів, розмитнення транспортного засобу як такого не здійснювалось, а мало місце поміщення автомобіля у митний режим тимчасового ввезення, із зобов`язанням його зворотного вивезення, за якого застосовується заходи гарантування, передбачені розділом Х митного кодексу, а не здійснювалось розмитнення.

Враховуючи вище викладене, просить суд, скасувати постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. в справі про порушення митних правил за №0839/30500/19 від 26.03.2019 та закрити справу на підставі пункту 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події та складу порушення митних правил, передбачених ст.. 485 Митного кодексу України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на вказаний адміністративний позов в якому посилається на те, що в ході проведення аналітично - пошукових заходів спрямованих на попередження та виявлення схем незаконного ввезення на митну територію України транспортних засобів з іноземною реєстрацією, Закарпатською митницею ДФС було направлено запит №32/28/07-70-20 від 14.01.2019 до Посольства України в Чеській Республіці з метою підтвердження або спростування факту перебування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18, на консульському обліку у консульському відділу Посольства України в Чеській Республіці, як особи яка постійно проживає на території Чеській Республіці.

19.01.2019 на адресу Закарпатської митниці ДФС надійшов лист Посольства України в Чеській Республіці №61313/17-531/3-111, відповідно до якого за інформацією баз даних реєстру консульських дій гр. ОСОБА_1 до Посольства України в Чеській Республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чехії не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває. Також в листі зазначено, що підписи підроблено.

Крім того, згідно інформації баз даних АСМО «Інспектор» гр. ОСОБА_1 до 19.12.2018 під час перетину кордону України зазначав місце свого проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому під час проведення аналітично - пошукових заходів, з використанням баз даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» встановлено, що гр. ОСОБА_1 в період з 19.12.2018 по 30.01.2019 року періодично, в якості водія ОСОБА_1 , переміщувався на митну територію України автомобіль марки «VW» модулі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з Чехії НОМЕР_2 , через різні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС, до митного оформлення ОСОБА_1 подав документи: паспорт громадянина України для виїду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_5 .

Згідно баз даних останнє ввезення вказаного транспортного засобу в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року було здійснене громадянином ОСОБА_1 30.01.2019 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС.

Отже, в розумінні МК громадянин України, який перебуває на постійному консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України, набуває статусу нерезидента після перебування на такому обліку та постійного проживання на території держави не менше одного року.

Отже, виходячи із вищенаведеного ОСОБА_1 є фізичною особою - резидентом.

Безпідставність позовних вимог слідує із наступного, а саме: відповідно даних головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області гр. ОСОБА_1 , значиться зареєстрованим на території України за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана обставина сама по собі відносить гр. ОСОБА_1 в статус резидента.

Органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР по факту підроблення/використання підробленого документу, а протокол про порушення митних правил складено по факту дії спрямованої на ухилення від сплати митних платежів, що є різними складами правопорушень і тягнуть за собою зовсім різну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 458 Митного кодексу України, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Кримінальна відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, передбачена ст.212 КК України.

Враховуючи вище викладене, представник Закарпатської митниці ДФС за дорученням, просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити, постанову Закарпатської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0839/30500/19 від 26.03.2019 залишити без змін.

02 травня 2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що доводи відповідача на позовну заяву є необґрунтованими та таким, що підлягають відхиленню. Зокрема, відповідач у відзиві зазначає, що дозвіл на постійне місце проживання не вказує на те, що позивач фактично постійно проживає на території Чеської Республіки не менше одного року і не має постійного місця проживання на території України та, що такий дозвіл тільки надає можливість особі постійно проживати на території держави, а не вказує на такий факт. Вказану аргументацію відповідача вважає безпідставною та помилковою. З документів наданих відповідачу, вбачається, адреса ОСОБА_1 постійного проживання у АДРЕСА_2 , що доводить і фактичність ОСОБА_1 постійного проживання у Чеській Республіці. Також, посилається, на те, що реєстрації на території України сама по собі не відносить ОСОБА_1 в статус резидента, вважає такі доводи помилковими, та такі що суперечать чинному законодавству України з питань державної митної справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує, просить відмовити в такому.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Як встановив суд, гр. ОСОБА_1 в період з 19.12.2018 по 30.01.2019 періодично, в якості водія переміщував на митну територію України автомобіль марки «VW» модулі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , через різні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС. До митного оформлення ОСОБА_1 подано документи: паспорт громадянина України для виїду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 .

Вищевказаний транспортний засіб, на підставі відміток в паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 «Постійне проживання» та «Прийняття на консульський облік у консульський відділ Посольства України в Чеській Республіці датованим 07.10.18, заявлявся громадянином ОСОБА_1 в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року.

19.01.2019 року на адресу Закарпатської митниці ДФС надійшов лист Посольства України в Чеській Республіці №61313/17-531/3-111, відповідно до якого за інформацією баз даних реєстру консульських дій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Посольства України в Чеській республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чеській Республіці не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває. Також в листі зазначено, що підписи є підробленими.

12.02.2019 року інспектором Закарпатської митниці ДФС було складено щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил з підстав ухилення від сплати митних платежів.

За результатами розгляду цього протоколу та інших матеріалів у справі про порушення митних правил Закарпатська митниця ДФС 26.03.2019 року винесла постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 204001,14 грн. (300% суми несплачених митних платежів).

Згідно вказаної постанови в справі про порушення митних правил № 0839/30500/19 від 26.03.2019 року, встановлено, що гр. ОСОБА_1 в період з 19.12.2018 по 30.01.2019 періодично, в якості водія переміщував на митну територію України автомобіль марки «VW» модулі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , через різні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС. До митного оформлення ОСОБА_1 подано документи: паспорт громадянина України для виїду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 .

Вищевказаний транспортний засіб, на підставі відміток в паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3 від 03.04.18 «Постійне проживання» та «Прийняття на консульський облік у консульський відділ Посольства України в Чеській Республіці датованим 07.10.18, заявлявся громадянином ОСОБА_1 в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року.

В ході проведення аналітично-пошукових заходів спрямованих на попередження та виявлення схем незаконного ввезення на митну територію України транспортних засобів з іноземною реєстрацією Закарпатською митницею ДФС було направлено запит №32/28/07-70-20 від 14.01.2019 р. до Посольства України в Чеській Республіці з метою підтвердження або спростування факту перебування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 03.04.18 року, на консульському обліку у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці, як особи, яка постійно проживає на території Чеської Республіки.

19.01.2019 року на адресу Закарпатської митниці ДФС надійшов лист Посольства України в Чеській Республіці №61313/17-531/3-111, відповідно до якого за інформацією баз даних реєстру консульських дій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Посольства України в Чеській республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чеській Республіці не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває. Також в листі зазначено, що підписи є підробленими.

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром триста відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 204 001,14 грн.

Статтею 485 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною другою даної статті передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно ч.ч.1,2 ст380 МКУ, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Так, згідно з ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Після отримання митним органом листа Посольства України в Чеській Республіці №61313/17-531/3-111 від 23.05.19 у поданому ОСОБА_1 митному органу паспорті громадянина України для виїзду за кордон містяться підроблені штампи та підписи, тому вбачається наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, тобто як підроблення документів, так і використання підроблених документів і за даним фактом Ужгородський РВП Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області 12.02.2019 року внесені відомості до ЄРДР.

Твердження представника позивача про необхідність розгляду даної справи після закінчення кримінального провадження за статтею 358 КК України є безпідставним з огляду на наступне.

Частиною другою статті 458 МК України передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Змістом статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також - КУпАП) також передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно припису статті 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки злочину, він передає матеріали прокурору, органу досудового слідства або дізнання.

Відповідно до частини третьої статті 467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

Органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР по факту підроблення/використання підробленого документу, а протокол про порушення митних правил складено по факту дії спрямованої на ухилення від сплати митних платежів, що є різними складами правопорушень і тягнуть за собою зовсім різну відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Кримінальна відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, передбачена статтею 212 КК України.

Враховуючи, що розмір платежів від сплати яких ухилився громадянин ОСОБА_1 , менший за розмір передбачений статтею 212 КК України, а кримінальне провадження, на яке посилається представник позивача, здійснювалось за іншою статтею Кримінального кодексу України, його твердження про необхідність розгляду даної справи після закінчення кримінального провадження за статтею 358 КК України є необґрунтованим.

Разом з тим, для вирішення питання наявності чи відсутності у ОСОБА_1 у спірному випадку права ввозити транспортний засіб особистого користування у вказаному режимі визначальною є обставина, чи позивач є нерезидентом в розумінні норм Митного кодексу України. Необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено: нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном; місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Визначальним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є його постійне місце проживання, а не його громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

На підтвердження свого висновку про наявність у позивача у спірному випадку статусу нерезидента позивач послався на внесення описаних вище відміток до його паспорта для виїзду за кордон Посольством України в Чеській Республіці, дозволом на проживання у Чеській республіці та відповідним посвідченням.

Згідно листа Посольства України в Чеській Республіці №61313/17-531/3-111, за інформацією баз даних реєстру консульських дій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Посольства України в Чеській республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чеській Республіці не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває. Також в листі зазначено, що підписи є підробленими. Наявність такої відповіді Посольства України в Чеській Республіці сторонами не заперечувалась.

Щодо доводів позивача про наявність у нього статусу нерезидента за вказаних обставин суд виходить з того, що відповідно до підпункту «в» пункту 33 статті 4 МК України нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; підпункту «в» пункту 50 статті 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно пункту 45 статті 4 МК України постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Згідно статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України).

Крім того, статтею 3 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі також - Закон № 1382-IV) місцем проживання визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено обов`язок громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відомості про місце проживання вносяться до таких документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Отже, в розумінні МК України громадянин України, який перебуває на постійному консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України, набуває статусу нерезидента після перебування на такому обліку та постійного проживання на території держави не менше одного року.

Відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки позивач мав і продовжує мати постійне місце проживання в Україні, тому на момент перетину кордону він належав до резидентів.

Як вбачається з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999р. № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Доказів дотримання вказаних вимог позивачем не надано.

Наведеними вище обставинами підтверджено, що ОСОБА_1 , не був у встановленому законодавством порядку взятий на консульський облік в Посольстві України в Чеській Республіці та не отримав права на постійне місце проживання на території Чеської Республіки. А наявність дозволу на проживання та самі по собі відмітки в паспорті для виїзду за кордон, жодним чином не підтверджують такого статусу позивача, оскільки наявний факт підроблення таких відміток. Отже, відмітки в паспорті ОСОБА_1 , «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік» не мають жодної юридичної сили.

Додатково суд враховує, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_3 , а також позивач протягом з 19.12.2018 по 30.01.2019 періодично, в якості водія переміщував на митну територію України автомобіль марки «VW» моделі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , через різні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС.

Враховуючи викладене вище, суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що він підпадає під ознаки нерезидента в розумінні ст. 4 Митного кодексу України. Відповідно, у спірному випадку у позивача було відсутнє право ввозити зазначений вище автомобіль марки ««VW» модулі «LT35»,» в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року» без сплати митних платежів як автомобіль особистого користування.

При цьому, відповідальність, передбачена санкцією ст. 485 Митного кодексу України, настає у разі наявності мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення у письмовій декларації неправдивих відомостей.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 хоч, можливо, і не знав детальної процедури постановки на консульський облік та отримання права на постійне проживання в іншій державі, проте розумів або безумовно повинен був розуміти, що такі процедури повинні здійснюватися лише уповноваженими особами дипломатичної установи України в Чеській Республіці. При цьому, суд враховує, що, як зазначає сам позивач, він має більш тісні особисті та економічні зв`язки на території Чеської Республіки не один рік, отже, йому загалом мали бути відомі відповідні процедури. Також позивач об`єктивно повинен був мати сумнів щодо легальності проставлення в його паспорті відповідних відміток.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в спірному випадку у ОСОБА_1 був непрямий умисел, оскільки він усвідомлював або об`єктивно повинен був усвідомлювати характер своїх дій (отримання відміток в паспорті про перебування на консульському обліку та про постійне проживання на території Чеської Республіки у спосіб, що очевидно не відповідає встановленій законодавством процедурі), та передбачав або був зобов`язаний передбачити відсутність юридичної сили таких відміток та відповідні наслідки, зокрема, відсутність у нього статусу нерезидента та, як наслідок, відсутність права на оформлення автомобіля в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року без сплати митних платежів як автомобіль особистого користування.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Зважаючи на положення наведених статей Митного кодексу України, суд вважає, що дії ОСОБА_1 у спірних правовідносинах підпадають під визначення порушення митних правил і таке порушення встановлене і доведене належними і достатніми доказами.

В даному випадку для наявності у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, ключове значення має визначення статусу громадянина як особи «резидента» чи «нерезидента», який визначається на підставі відповіді Посольства України в Чеській Республіці, даних відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області, даних АСМО «Інспектор» та аналізу норм законодавства України.

Із змісту частини першої статті 381 МК України слідує, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

З огляду на викладене, в розглядуваній ситуації позивач мав право ввезти транспортний засіб на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення, але в разі сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до пункту 7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом № 1118 від 17.11.2005 року, власник транспортного засобу або уповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та оплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Статтею 292 МК України встановлено, що митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно пунктом 3 частини третьої статті 293 МК України особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, є: у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Громадянин України ОСОБА_1 , маючи статус громадянина-резидента, під час ввезення на митну територію України автомобіля марки «VW» моделі «LT35», НОМЕР_1 р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , у митному режимі тимчасове ввезення строком до 1 року надав посадовим особам Закарпатської митниці ДФС, як підставу для пропуску транспортного засобу, у відповідності до частин першої та другої статті 380 МК України (без сплати митних платежів) паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 03.04.18 року, який містить неправдиві відомості про постійне місце проживання позивача, чим вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Позивач ввіз вказаний транспортний засіб в режимі тимчасового ввезення, пред`явивши митному органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон з двома штампами «Постійне проживання», «Прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці», надання якого є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Таким чином, під час судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що громадянин України ОСОБА_1 , маючи статус «громадянина-резидента», вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, який містить неправдиві відомості про постійне місце проживання позивача, в якості підстави для ввезення на митну територію України автомобіля, в режимі «тимчасове ввезення» згідно положень частини другої статті 380 МК України в порядку, передбаченому для «громадян-нерезидентів».

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова Закарпатської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 26.03.2019 в справі про порушення митних правил №0839/30500/19 є правомірною та мотивованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 288 КУпАП, ч.ч1,2 ст.380 ст.485. МК України, керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 242, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. в справі про порушення митних правил за №0839/30500/19 від 26.03.2019, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром триста відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 204 001,14 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.