Справа № 826/14042/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Київ № 826/14042/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карма Діджитал ЛТД» (03037,

м. Київ, просп. Червонозоряний, 14, офіс 107)

до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві (04053, м.

Київ, вул. Некрасовська, 10/8)

про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Карма Діджитал ЛТД» (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: скасувати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 13 липня 2018 року №0414055 (надалі по тексту - оскаржуване рішення); скасувати постанову про накладення штрафних санкцій від 26 липня 2018 року №67 (надалі по тексту - оскаржувана постанова).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновки органу Держпродспоживслужби про невідповідність продукції встановленим вимогам є безпідставними, а тому оскаржувані рішення та постанова складені протиправно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що оскаржувані рішення та постанова є правомірно прийнятими у межах наданих відповідачу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями відповідності продукції позивача встановленим вимогам.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

26 червня 2018 року на адресу відповідача надійшов лист Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі по тексту - Держпродспоживслужба) від 22 червня 2018 року №Д-151/10075-18, яким повідомлено про отримання листа Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01 червня 2018 року №4381/05/20 щодо розповсюдження Товариством з обмеженою відповідальністю «НРП» (надалі по тексту - ТОВ «НРП») продукції, яка не відповідає встановленим вимогам. Листом Держпродспоживслужби надано доручення відповідачу здійснити за ланцюгом постачання позапланову перевірку характеристик продукції, а саме: акустичні системи моделі JBL «SOUNDGEAR» (надалі по тексту - продукція), зокрема документів, що містять інформацію про походження такої продукції та її подальший обіг, у позивача.

На підставі доручення Держпродспоживслужби видані: наказ від 11 липня 2018 року №2108 про проведення позапланового заходу - перевірки характеристик продукції у термін з 12 липня 2018 року по 13 липня 2018 року; направлення на проведення перевірки від 11 липня 2018 року №2072. Копії наказу та направлення отримав представник позивача під підпис 12 липня 2018 року.

За результатами позапланового заходу складено акт перевірки характеристик продукції від 13 липня 2018 року №2108/73, згідно з висновками якого, під час проведення позапланової перевірки характеристик продукції - акустичні системи моделі JBL «SOUNDGFAR», що реалізується позивачем, з`ясувалося питання невідповідності продукції встановленим вимогам технічних регламентів, а саме: на електрообладнанні або табличці з технічними даними відсутній знак відповідності (дане порушення зафіксовано в акті перевірки від 15 травня 2018 року №378 Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області). Суб`єкт господарювання надав документи щодо безпечності продукції: декларації про відповідність, висновки СЕС. Суб`єкт господарювання не надав підтвердження того, що він не вводив продукцію в обіг. Таким чином, позивач вважається особою, яка ввела продукцію в обіг. Визначено, що порушено пункти 28, 41, 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1067 (надалі по тексту - Технічний регламент №1067), пункти 32, 44, 45 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1077 (надалі по тексту - Технічний регламент №1077).

Копію акту представник позивача отримав під підпис.

Також 13 липня 2018 року відповідачем складено протокол №2108/73 про виявлені порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI (надалі по тексту - Закон України №2735-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2736-VI (надалі по тексту - Закон України №2736-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

На підставі акту перевірки 13 липня 2018 року прийнято оскаржуване рішення №04.1-1055, яким до позивача було застосовано обмежувальний (корегувальний) захід, а саме відповідно до частини 3 статті 29 Закону України №2735-VI вимагалося усунути формальну невідповідність стосовно продукції. Строк виконання: 01 жовтня 2018 року.

26 липня 2018 року, за результатами розгляду справи, прийнято оскаржувану постанову, якою на позивача, за порушення пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI, накладено штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500,00 грн.

Незгода позивача із оскаржуваними рішеннями та постановою зумовила його звернення до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України №2735-VI.

Відповідно до статті 3 Закону України №2735-VI законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України №2736-VI, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до абзацу 8 статті 1 Закону України №2735-VI державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно з частинами 1, 2 статті 10 Закону України №2735-VI, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.

До повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України №2735-VI).

Частиною 3 статті 23 Закону України №2735-VI передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові (у розповсюджувачів цієї продукції) та позапланові (у розповсюджувачів та виробників такої продукції) перевірки характеристик продукції.

Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки (частина 4 статті 23 Закону України №2735-VI).

Відповідно до вимог частини 1 статті 29 Закону України №2735-VI у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Частиною 3 статті 29 Закону України №2735-VI визначено, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність не супроводжує продукцію, якщо її складення чи супроводження нею продукції передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначених у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI, до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону)), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року №124-VIII (надалі по тексту - Закон України №124-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність. У декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, які застосовуються до продукції та визначені у відповідних технічних регламентах, було доведено. Декларація про відповідність складається згідно з вимогами до її змісту, примірною структурою чи формою, що встановлюються відповідними технічними регламентами. У випадках та відповідно до вимог, визначених у певних технічних регламентах, продукція при наданні на ринку або введенні в експлуатацію (експлуатації) повинна супроводжуватися декларацією про відповідність, її копією чи спрощеною декларацією про відповідність. Декларація про відповідність повинна бути складена державною мовою, а в разі якщо вона була складена іншою мовою - перекладена на державну мову. Якщо технічним регламентом вимагається супроводження продукції при наданні на ринку або введенні в експлуатацію (експлуатації) декларацією про відповідність, її копією чи спрощеною декларацією про відповідність, така декларація повинна бути складена або перекладена згідно з вимогами закону про порядок застосування мов. Окремими технічними регламентами можуть бути встановлені вимоги щодо додаткового застосування в декларації про відповідність або її копії інших мов. Виробник шляхом складання декларації про відповідність бере на себе відповідальність за відповідність продукції вимогам, визначеним у відповідних технічних регламентах. Технічними регламентами, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, можуть передбачатися інші, крім складення декларації про відповідність, випадки декларування відповідності вимогам технічних регламентів.

Згідно з частиною 1 статті Закону України №124-VIII, у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об`єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам. Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України №124-VIII знак відповідності технічним регламентам повинен наноситися лише виробником або його уповноваженим представником.

Згідно пунктів 16 та 17 Технічного регламенту №1067, виробник може на підставі письмового доручення визначити уповноваженого представника. Обов`язки, встановлені у пункті 7 цього Технічного регламенту, та обов`язок щодо складення технічної документації, встановлений у пункті 8 цього Технічного регламенту, не включаються до предмета доручення, одержаного уповноваженим представником. Уповноважений представник виконує завдання, визначені в дорученні, одержаному від виробника. Доручення повинно давати змогу уповноваженому представнику виконувати як мінімум такі обов`язки: зберігати декларацію про відповідність і технічну документацію для надання їх на запити органів державного ринкового нагляду протягом 10 років після введення електрообладнання в обіг; на обґрунтований запит органу державного ринкового нагляду надавати такому органу інформацію та документацію, необхідну для демонстрування відповідності електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту; на вимогу органу державного ринкового нагляду співпрацювати з ним стосовно будь-яких заходів, які вживаються для усунення ризиків, що становить електрообладнання, на яке поширюється дія доручення, одержаного уповноваженим представником.

Відповідно до пункту 19 Технічного регламенту №1067 перед введенням електрообладнання в обіг імпортери пересвідчуються в тому, що виробник провів відповідну процедуру оцінки відповідності та склав технічну документацію, на це електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також що виробник виконав вимоги, визначені у пунктах 11 і 12 цього Технічного регламенту.

Якщо імпортер вважає або має підстави вважати, що електрообладнання не відповідає цілям, пов`язаним з безпечністю, він не вводить таке електрообладнання в обіг до приведення його у відповідність з цими цілями. Якщо зазначене електрообладнання становить ризик, імпортер повідомляє про це виробнику та відповідному органу державного ринкового нагляду.

Пунктом 41 Технічного регламенту №1067 обумовлено, що знак відповідності технічним регламентам застосовується згідно із загальними принципами маркування зазначеним знаком, установленими законом.

Пунктом 42 Технічного регламенту №1067 встановлено, що знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

Знак відповідності технічним регламентам наноситься перед введенням електрообладнання в обіг (пункт 43 Технічного регламенту №1067).

З аналізу викладених норм чітко вбачається, що на електрообладнанні або на його табличці з технічними даними має бути нанесено знак відповідності технічним регламентам. При цьому, такий знак відповідності повинен наноситися перед введенням такого обладнання в обіг.

Крім того, згідно з пунктом 45 Технічного регламенту №1077, знак відповідності технічним регламентам наноситься на апаратуру або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі неможливості або невиправданості через характер апаратури нанесення знака відповідності технічним регламентам він наноситься на пакування та супровідні документи.

Правила та умови нанесення знака відповідності технічним регламентам, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1184 (надалі по тексту - Правила №1184).

Так, відповідно до Правил №1184 знак відповідності технічним регламентам (далі - знак відповідності) наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Знак відповідності наноситься перед уведенням продукції в обіг. Знак відповідності може супроводжуватися піктограмою або будь-яким іншим знаком, що вказує на особливий ризик або використання.

Знак відповідності супроводжується ідентифікаційним номером призначеного органу з оцінки відповідності, якщо такий орган був залучений на етапі контролю виробництва, у форматі UA.TR.YYY або YYY, де: UA - умовне позначення України латинськими літерами; TR - умовне позначення, яке означає, що орган з оцінки відповідності призначено на виконання робіт з оцінки відповідності вимогам технічних регламентів; YYY - ідентифікаційний номер призначеного органу з оцінки відповідності.

Ідентифікаційний номер призначеного органу з оцінки відповідності наноситься таким органом або за його вказівкою виробником чи уповноваженим представником.

Слід зазначити, що вказані положення Правил №1184 стосовно нанесення знаку відповідності технічним регламентам повною мірою відповідають аналогічним положенням частини 1 статті R12 глави R3 Рішення Європейського Парламенту та Ради ЄС від 09 липня 2008 року №768/2008/ЄС про загальні рамки реалізації продукції та скасування Рішення Ради ЄС №93/465/ЄЕС (надалі по тексту - Рішення №768/2008/ЄС), відповідно до якої маркування знаком «СЕ» наноситься на виріб або на табличку з технічними даними таким чином, щоб воно було добре видним, розбірливим та незмивним. Якщо характеристики продукції роблять таке нанесення неможливим або не виправданим, воно повинне наноситися на упакування і на супровідні документи, якщо чинне законодавство передбачає такі документи.

Відповідно до пункту 1 статті 56 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16 вересня 2014 року №1678-VII, Україна серед іншого зобов`язується дотримуватися принципів та практик, викладених в актуальних рішеннях та регламентах ЄС, зокрема у Рішенні №768/2008/ЄС.

Отже, враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що виключно у разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних рішення та постанови слугувало порушення позивачем правил застосування знаку відповідності технічним регламентам, а саме, його не нанесення безпосередньо на товар.

Суд зазначає, що позивачем не надано ані до контролюючого органу, ані до суду відповідних доказів щодо неможливості розміщення знаку відповідності на пристрої.

Пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI передбачено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем не спростовано той факт, що він вважається особою, яка ввела продукцію в обіг, а тому відноситься до суб`єктів, на яких розповсюджується дія наведеної вище норми Закону.

Відповідач, у свою чергу, на підтвердження того факту, що саме позивач вважається особою, яка ввела продукцію в обіг, зазначив наступне.

Перевірку позивача проведено за ланцюгом постачання продукції. Під час перевірки позивачем було надано декларацію про відповідність продукції. Згідно з актом перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 15 травня 2018 року №378, відповідно до висновків якого відсутній знак відповідності технічним регламентам, а саме Технічному регламенту №1067 та Технічному регламенту №1077. До такого акту розповсюджувач продукції - ТОВ «НРП» надав пояснення: «Продукція буде повернена постачальнику для усунення невідповідностей». На підставі акту перевірки від 15 травня 2018 року №378 відносно ТОВ «НРП» прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15 травня 2018 року №641, згідно з яким, обмежувальним заходом є обмеження надання продукції на ринку для усунення формальної невідповідності. Листом від 12 липня 2018 року №12/456-18 ТОВ «НРП» надано пояснення, що на виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15 травня 2018 року №641 товариством вчиненні дії, спрямовані на повернення товару, однак постачальник, яким є позивач, відмовився прийняти товар, а тому продукція знята з реалізації та знаходиться на складі товариства до вирішення питання з постачальником. В подальшому, ТОВ «НРП» надано Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області накладну на повернення від 20 серпня 2018 року №ЦОФ00000046, якою підтверджується факт того, що продукція повернута постачальнику - позивачу. Накладна засвідчена підписами та печатками сторін. На підставі викладеного рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15 травня 2018 року №641 скасовано. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області надано фотографії продукції та маркування на етикетці, на якій чітко визначено назву та марку продукції, що також видно на фотографії, яка надана позивачем. Все зазначене підтверджує, що позивач вважається особою, яка ввела в обіг продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам, та була поставлена розповсюджувачу ТОВ «НРП».

Отже, враховуючи, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо неможливості розміщення знаку відповідності на пристрої або на табличці з технічними даними, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500,00 грн за порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI.

Відповідно до статті 33 Закону України №2735-VI обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті: за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень органів доходів і зборів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини 6 статті 38 цього Закону.

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, внесення змін до таких рішень чи їх скасування приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України.

Будь-який захід щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання, що вживається відповідно до цього Закону або Закону України №2736-VI, має бути пропорційним рівню загрози відповідної продукції суспільним інтересам. У рішенні про застосування обмеження чи заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання мають бути зазначені підстави його застосування.

Обмежувальні (корегувальні) заходи залежно від обставин можуть застосовуватися до всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій.

Строк виконання рішення має бути обґрунтованим і визначатися з урахуванням характеру ризику та/або невідповідності встановленим вимогам, обсягу продукції, що підлягає приведенню у відповідність із встановленими вимогами, вилученню з обігу чи відкликанню, та реальних можливостей суб`єкта господарювання належним чином виконати це рішення. Строк виконання рішення може бути змінено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням суб`єкта господарювання. Таке клопотання може бути подано у будь-який час виконання рішення, але до закінчення строку виконання такого рішення.

Згідно зі статтею 30 Закону України №2735-VI, обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами 1 і 4 статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно з частиною 3 статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Частиною 3 статті 29 Закону України №2735-VI встановлено, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність не супроводжує продукцію, якщо її складення чи супроводження нею продукції передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначених у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.

Тобто, органи ринкового нагляду за результатами перевірок характеристик продукції уповноважені застосовувати обмежувальні (корегувальні) заходи до продукції, яка не відповідає вимогам законодавства. Крім того, обов`язок щодо доказування, що продукція, яка перевіряється, відповідає вимогам законодавства України, покладено на суб`єктів господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, в даному випадку, на особу, яка вводить придбану продукцію в обіг.

Відтак, враховуючи, що судом встановлено порушення з боку позивача пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI, оскаржуване рішення є правомірними, а позовні вимоги, як наслідок, безпідставними та необґрунтованими.

Твердження позивача про те, що на нього накладено штраф за введення в обіг продукції, до якої він не має відношення, суд не вважає обґрунтованими, адже допущення відповідачем технічної помилки при зазначені назви продукції (невірно зазначено одну літеру у назві) не свідчить про відсутність порушення з боку позивача норм законодавства.

Те саме можна сказати і про твердження позивача про те, що на нього штраф накладено у значно більшому розмірі ніж передбачено нормами. Позивач стверджує, що на нього накладено штраф у розмірі 8 мільйонів 500 тисяч гривень, водночас як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, штраф на позивача накладено у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. У постанові суму штрафу зазначено у спеціальній графі «____ тис. грн». Відповідач, вписавши в графу « 8500» без закреслення «тис.», на переконання суду, не порушив жодної норми, адже видно, що це допущений технічний нюанс при заповнені відповідної форми документу. Суд наголошує, що у постанові чітко прописано у якому саме розмірі штраф накладено на позивача.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову - підстави для здійснення розподілу судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карма Діджитал ЛТД» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук