Справа № 520/9747/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2020 року № 520/9747/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 08.07.2020 року №3447 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати посвідку на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- вирішити питання щодо стягнення на користь громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судових витрат;

- вирішити питання щодо стягнення на користь громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідач надав до суду відзив згідно змісту яких у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Азербайджану, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 від 25.03.2017 року. (а.с.17)

23 травня 2019 року між громадянином Азербайджану ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №445 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.05.2019 року. (а.с.20)

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 від 03.07.2019 року терміном дії до 02.07.2020 року. (а.с.18)

Місце проживання позивача з 27.08.2019 по теперішній час зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка від 22.06.2020. (а.с.19)

У зв`язку із закінченням строку дії посвідки, позивач 25.06.2020 звернувся із заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі п.14 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (возз`єднання сім`ї з громадянами України). (а.с.40)

Співробітниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Харківській області 07.07.2020 було здійснено перевірку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 - де зареєстровано місце проживання позивача. За результатами перевірки було встановлено, що іноземець за вказаною адресою не проживає.(а.с.53)

З цього приводу дружина позивача, ОСОБА_2 , склала пояснення, в яких пояснила, що вони з чоловіком проживають за іншою адресою: в АДРЕСА_3 , що зазначена в заяві-анкеті, - це адреса реєстрації, а по АДРЕСА_2 , позивач не проживає. (а.с.54)

Позивач також в поясненнях повідомив, що проживає в м. Дергачах разом із дружиною, ОСОБА_2 , а по АДРЕСА_2 , він не проживає, за цією адресою лише зареєстрований. (а.с.55)

Рішенням від 08.07.2020 року №3447 позивачу відмовлено в оформленні посвідки на тимчасове проживання відповідно до підпункту 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Позивач вважає, що Рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 08.07.2020 року №3447 є протиправним та таким, що грубо порушує законодавство України, порушує права, свободи та законні інтереси позивача.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, як на момент отримання позивачем посвідки на тимчасове проживання в Україні так і на час прийняття рішення про її скасування визначався Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI, який також встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини 13 статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно із ч. 13 ст. 5 Закону № 3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

25.04.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 322 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання".

Відповідно до п. 1 Порядку, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пункти 19 - 21 Порядку встановлюють, що у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Відповідно до п. 37, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Пунктом 61 Порядку визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідач визначає підпункт 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322.

З відзиву відповідача слідує, що таке рішення прийнято у зв`язку з тим, що позивач у заяві - анкеті №115339200 від 25.06.2020 року зазначив місце своєї реєстрації та проживання адресу: АДРЕСА_2 . Водночас, під час перевірки відповідачем встановлено, що позивач проживає за іншою адресою, яка не зазначена в анкеті.

Однак суд зазначає, що текст заяви - анкети №115339200 від 25.06.2020року містить графу «місце реєстрації», в якій міститься інформація: « АДРЕСА_2 », що повністю співпадає з даними довідки про реєстрацію місця проживання, яка видається особам, яким оформлено паспорт громадянина України чи паспорт громадянина України для виїзду за кордон засобами Єдиного державного демографічного реєстру. В зазначеній довідці проставлена відмітка про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Водночас, текст заяви - анкети №115339200 від 25.06.2019 року також нижче містить графу «місце проживання». У зазначеній графі вказана адреса: « АДРЕСА_2 ».

Разом з тим, суд зазначає, що частиною першою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Положеннями абзацем10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Суд зазначає, що місце реєстрації, яке позивачем зазначено в заяві-анкеті, підтверджено належними доказами, а саме належним чином засвідченою копією довідки про реєстрацію місця проживання особи. Водночас, відповідачем не спростовано факт реєстрації позивача за вказаною адресою: АДРЕСА_2 .

Також необхідно зазначити, що відповідачем була проведена перевірка законності перебування позивача на території України на час звернення із заявою про документування посвідкою на тимчасове проживання та було документовано відповідною посвідкою № НОМЕР_3 від 02.07.2020.

З урахуванням викладених обставин суд вважає наявні підстави для задоволення позовних вимог та визнати протиправним, скасувати Рішення від 08.07.2020 року №3447 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 . Для належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати посвідку на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 .

Щодо стягнення правової допомоги суд зазначає, що представником позивача не надано до суду доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката. У зв`язку з цим у суду відсутні підстави для стягнення судових витрат в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 08.07.2020 року №3447 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати посвідку на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя Сагайдак В.В.