Справа № 806/1841/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1841/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

16 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення в адміністративній справі №806/1841/18 за виключними обставинами. Просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що рішенням № 1-р(ІІ)/2019 Конституційного Суду України у справі № 3-14/2019 (402/19-,1737/19) від 25 квітня 2019 року, яке оприлюднене 26 квітня 2019 року суд визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Вказано, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XIП зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами задоволено.

Скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №806/1841/18.

Прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку державної пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 1 жовтня 2017 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом війни 2-ї групи, перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності.

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 23 жовтня 2013 року безтерміново та визначено, що захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААБ №655483 від 29 листопада 2013 року.

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії. У вказаній заяві позивач, посилаючи на частину 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", просив провести з 01 жовтня 2017 року йому перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 вищезгаданого Закону.

Листом від 28 березня 2018 року за вих. № 789/03.2 Новоград-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про те, що він не має права на перерахунок пенсії, згідно вимог чинного законодавства. При цьому відповідачем указано на те, що ОСОБА_1 не підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15 листопада 2017 року у зв`язку із тим, що брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час роботи в Колективному підприємстві "Баранівський фарфоровий завод", а не в період проходження дійсної строкової служби.

Не погоджуючись із такими діями Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивач 11 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправною відмову Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку державної пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплачувати державну пенсію із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з 1 жовтня 2017 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що правило призначення пенсії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат у первісній редакції запроваджено законодавцем саме для військовослужбовців дійсної строкової служби за призовом, а не для інших категорій військовослужбовців, які також брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Суд дійшов висновку, що позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції відбувалася в Колективному підприємстві "Баранівський фарфоровий завод", а не в період проходження дійсної строкової служби, тобто поза межами проходження ним дійсної строкової служби.

Після розгляду цієї справи і набрання рішенням суду першої інстанції законної сили на думку позивача з`явилася обставина, яка мала істотне для суду значення при вирішенні питання про обґрунтованість доводів позовних вимог. Так, посилаючись як на підставу перегляду судового рішення на пункт 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1 вважає, що виключною обставиною в даній адміністративній справі є ухвалене Конституційним Судом України 25 квітня 2019 року рішення №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 402/19, 1737/19.

З огляду на це позивач зазначав, що у даному випадку він відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право на перерахунок пенсії у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З цих підстав він 21 травня 2019 року звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення в адміністративній справі №806/1841/18 за виключними обставинами та просив суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задоволено, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №806/1841/18 та задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оскаржило його в апеляційному порядку.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19 (№1-р(II)/2019), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії під час проходження ним військової служби (призваний на військові збори), отримав право на перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 01 жовтня 2017 року.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач зазначив, що у період з 01 жовтня 2017 року до 25 квітня 2019 року словосполучення "дійсно строкової служби", що містилося в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII щодо участі особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної військової строкової служби, було чинним. Таким чином висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 25 квітня 2019 року не можуть бути підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу в період з 01 жовтня 2017 року до 25 квітня 2019 року відповідно до заявлених позовних вимог.

Відтак, з урахуванням положень законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, апелянт вважає, що підстави для перегляду за виключними обставинами та скасування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року відсутні, а тому рішення від 11 серпня 2020 року є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, що діяла до 01 жовтня 2017 року, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

З 01 жовтня 2017 року редакція вказаної норми змінена Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у наступній редакції: "особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно якого пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків врегульований Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (надалі - Порядок № 1210).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 були внесені зміни до Порядку № 1210, а саме: доповнено Порядок пунктом 9-1 наступного змісту: "За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(II)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України у рішенні, зокрема, зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення.

Рівність та недопустимість дискримінації особи є конституційними принципами національної правової системи України, а також фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 14), Протоколі № 12 до неї (стаття 1) та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статті 1, 2, 7).

На це вказував і Європейський суд з прав людини, стверджуючи, що відмінність у ставленні є дискримінаційною тоді, коли немає об`єктивного і обґрунтованого виправдання (§ 51 рішення у справі "Stec and Others v. the United Kingdom" від 6 липня 2005 року).

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення частини 3 статті 59 Закону № 796-XII щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчислені пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року поширюються на всі категорії військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

При цьому, суд звертає увагу на положення частини 2 статті 152 Конституції України, згідно із якими закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, суд доходить висновку, що загальним є правило про втрату чинності законів, які визнані неконституційними, саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Проте, винятки із такого правила можуть бути встановлені у самому рішенні Конституційного Суду України.

У частині 1 статті 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Частиною 6 статті 361 КАС передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 365 КАС заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Частиною 2 статті 369 КАС України передбачено, що судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Із тексту імперативних приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду, що є предметом перегляду за виключними обставинами, не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 03 червня 2019 року у справі № 818/1131/17.

Як слідує з резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 25 квітня 2019 року. При цьому вказане рішення не має зворотної сили.

Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII визнане неконституційним та втратило чинність 25 квітня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

У період з 01 жовтня 2017 року до 25 квітня 2019 року словосполучення "дійсної строкової служби", що містилося в положеннях частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, було чинним.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Виходячи з наведеного, можливо дійти висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №0540/7494/18-а та у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі №818/1610/18.

Таким чином, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої і дають підстави для висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та неправильно застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Відтак, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області слід задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі за №806/1841/18 скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача і про наявність підстав вважати висновки суду першої інстанції, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та призвели до неправильного її вирішення, через що рішення суду належить до скасування з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 листопада 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.