Справа № 640/22410/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Київ № 640/22410/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров.

Несторівський, 3-5)

до Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона

Цедіка, 16)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерного товариства «Укрнафта» (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України, яка полягає у неприйнятті рішення у формі наказу за наслідками розгляду заяв Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з доданими документами про продовження строку дії з урахуванням заяв про внесення змін до:

- спеціальний дозвіл №5246 від 16 грудня 2010 року на видобування корисних копалин: нафта, газ природний, газ, розчинений у нафті, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Микуличинського родовища строком на 20 років;

- спеціальний дозвіл №2308 від 13 листопада 2000 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Південно-Гвіздецького родовища, строком на 20 років;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України прийняти наказ, на підставі якого видати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» спеціальні дозволи на користування надрами, з урахуванням заяв про внесення змін, строком на 20 років з дати припинення строків дії відповідних спеціальних дозволів, а саме:

- спеціальний дозвіл №5246 від 16 грудня 2010 року на видобування корисних копалин: нафта, газ природний, газ, розчинений у нафті, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Микуличинського родовища;

- спеціальний дозвіл №2308 від 13 листопада 2000 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Південно-Гвіздецького родовища;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом подання Державною службою геології та надр України у 5-ти денний строк звіту про виконання судового рішення.

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що зауваження щодо відмінностей у зазначенні площ родовищ у випадку з поновленням дії спеціальних дозволів №5246 від 16 грудня 2010 року та №2308 від 13 листопада 2000 року не могло бути законною підставою для повернення документів, оскільки таке неспівпадіння площ в обох випадках є обґрунтованим. Так, при ініціюванні процедури виготовлення висновку з ОВД у відповідних документах, зокрема, у повідомленні про планову діяльність, надається інформація про розташування ділянки та її площу, яка береться з чинного спецдозволу. При цьому, у каталозі координат зазначена більш точна уточнена площа, яку позивач просить вказати у бланку продовженого спецдозволу, що в жодному разі не є помилкою чи неправильним поданням даних.

Додатково представник позивача зазначив, що перелік підстав як для відмови в продовженні строку дії спеціального дозволу, так і у внесенні змін до спеціального дозволу є чітким та вичерпним, а дії Держгеонадра в разі прийняття рішення про таку відмову є однозначними - повернення документів надрокористувачу в повному обсязі з одночасним прийняттям відповідного наказу.

При цьому, неприйняття відповідачем за результатами розгляду заяв позивача жодних наказів та ненадання відповідних спеціальних дозволів є протиправною бездіяльністю, що порушує права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача копію вказаної ухвали та примірник позовної заяви отримав 12 жовтня 2020 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у визначений судом 20-денний термін відзиву на адміністративний позов не надав.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, судом враховується клопотання представника позивача про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2000 року Державною службою геології та надр України Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» видано спеціальний дозвіл на користування надрами №2308, а саме - продовження видобування вуглеводнів у Південно-Гвіздецькому родовищі (нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат, супутні: етан, пропан, бутан). Строком дії вказаного спеціального дозволу на користування визначено 20 років.

Також, 16 грудня 2010 року відповідачем видано Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» спеціальний дозвіл на користування надрами №5246, а саме - видобування нафти, газу, супутніх корисних копалин та компонентів на Микуличинському родовищі строком на 10 років.

12 березня 2020 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Державної служби геології та надр України із заявою на продовження строку дії на внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, у якому просить продовжити строк дії та внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 13 листопада 2000 року №2308 з метою продовження видобування вуглеводнів (промислову розробку) та у зв`язку з необхідністю внесення змін згідно з підпунктами 1 і 4 пункту 17 Порядку, а саме:

- на підставі підпункту 1 пункту 17 вилучити з Особливих умов дозволу пункт 1, у зв`язку зі зміною «Регламенту погодження Мінприроди надання надр у користування» (наказ Мінприроди від 15 лютого 2016 року №56); вилучити з Особливих умов дозволу пункт 5 та Угоди про умови користування надрами пункт 2 додатку 2, які стосуються проведення обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов користування надрами, у зв`язку з виключенням на підставі постанови КМУ від 28 січня 2015 року №42 абзацу третього пункту 26 Порядку, що стосувався проведення обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов користування надрами;

- на підставі підпункту 4 пункту 17: замінити в графі прив`язка на місцевості відповідно до адміністративно-територіального устрою України « 3 км на північний захід від м. Надвірна» на « 3 км на південний захід від м. Надвірна» згідно із уточненням напрямку; замінити значення площі спецдозволу в межах визначених координат з 27 км2 на 27,3 км2 у зв`язку з його уточненням шляхом застосування при розрахунках сучасних програмних засобів.

В додаток до вказаної заяви позивачем подано: копію довіреності; копію спеціального дозволу на користування надрами №2308 від 13.11.2000 року; пояснювальну записку з характеристикою об`єкта; копію протоколу від 18.12.1998 року №485 засідання Державної комісії по запасах корисних копалин при Державному комітеті України по геології і використанню надр; каталог географічних координат кутових точок ділянки надр із зазначенням її площі; пояснювальну записку з обґрунтування необхідності внесення змін до спеціального дозволу; довідку про виконання особливих умов спеціального дозволу на користування надрами №2308 від 13 листопада 2000 року з метою видобування вуглеводнів Південно-Гвіздецького родовища; довідку про виконання програми робіт, яка є додатком до Угоди про умови користування надрами від 07 серпня 2012 року №2308; графічні матеріали; копію висновку з оцінки впливу на довкілля; диск.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 26 березня 2020 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Державної служби геології та надр України із заявою на продовження строку дії та внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами №01/01/09/02/01-02/01/820, у якій просив продовжити строк дії та внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 16 грудня 2010 року №5246 з метою продовження видобування вуглеводнів (промислову розробку) нафти, газу природнього, газу, розчиненого у нафті, конденсату, супутніх компонентів: стану, пропану, бутану на Микуличинському родовищі строком на 20 років.

Підставою подання вказаної заяви зазначено: закінчення строку дії спеціального дозволу від 16 грудня 2010 року №5246 на видобування корисних копалин, а також необхідність внесення змін згідно пункту 17 Порядку, а саме:

- вилучити з Особливих умов дозволу пункт 1, у зв`язку зі зміною «Регламенту погодження Мінприроди надання надр у користування (наказ Мінприроди від 15 лютого 2016 року №56);

- вилучити з Особливих умов дозволу пункту 5 та з Угоди про умови користування надрами пункту 2 додатку 2, які стосуються проведення обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов користування надрами, у зв`язку з виключенням на підставі постанови КМУ від 28.01.2015 року №42 абзацу 3 пункту 26 Порядку, що стосується проведення обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов користування надрами;

- замінити в графі «Вид корисної копалини…» «нафта, газ природний; супутні корисні копалини - конденсат, газ, розчинений у нафті; супутні корисні компоненти - етан, пропан, бутани» на «нафта, газ природний, газ, розчинений у нафті, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани»;

- замінити в графі прив`язка на місцевості відповідно до адміністративно-територіального устрою України «50 км на південь від м. Надвірна» на « 30 км на південний схід від м. Надвірна» згідно із уточненням напрямку;

- замінити значення площі спецдозволу в межах визначених координат з 27,32 км 2 на 27,43 км2 у зв`язку з його уточненням шляхом застосування при розрахунках сучасних програмних засобів.

Позивачем до вказаної заяви надано: копію довіреності; копію спеціальну дозволу на користування надрами №5246 від 16.12.2010 р.; пояснювальної записки з характеристикою об`єкта; копію протоколу від 07.12.2007 року №1408 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища; каталог географічних координат кутових точок ділянки надр із зазначенням її площі; пояснювальну записку з обґрунтування необхідності внесення змін до спеціального дозволу; довідку про виконання особливих умов спеціального дозволу на користування надрами №5246 від 16 грудня 2010 року з метою видобування вуглеводнів Микуличинського родовища; довідку про виконання програми робіт, яка є додатком до Угоди про умови користування надрами від 07.08.2012 року №5246; графічні матеріали; копію висновку з оцінки впливу на довкілля; диск.

Листом від 05 червня 2020 року №2755/1 Державна служба геології та надр України повернула позивачу заяву з пакетом документів щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами №5246 від 16 грудня 2010 року у зв`язку із наявністю зауважень Міністерства енергетики та захисту довкілля, викладених у листі від 20 травня 2020 року №26/1.1-17.2.1-13157.

Зі змісту вказаного листа Міністерства енергетики та захисту довкілля України вбачається, що зауваження останнього зводяться до того, що площа у каталозі географічних координат не співпадає з площею у висновку з оцінки впливу на довкілля.

Також, листом від 10 червня 2020 року №2804/1 Державна служба геології та надр України повернула Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» заяву з пакетом документів щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами №2308 від 13 листопада 2000 року у зв`язку із наявністю зауважень Міністерства енергетики та захисту довкілля, викладених у листі від 25 травня 2020 року №26/1.1-17.2.1-13577 стосовно того, що площа у каталозі географічних координат не співпадає з площею у висновку з оцінки впливу на довкілля.

В подальшому, 23 червня 2020 року позивач повторно звернувся до Державної служби геології та надр України із заявами та доданими до них пакетами документів щодо повторного розгляду заяви на продовження та внесення змін до спеціальних дозволів.

Відповідачем за результатами розгляду звернень позивача не прийнято жодних наказів та/або відповідей, що на думку позивача, є протиправною бездіяльністю.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно статті 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

В силу пункту 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (далі - Положення №1174), центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується на реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр є Держгеонадра України, який здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 4 Положення №1174 встановлено, що Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу, внесення змін до нього врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі - Порядок №615, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Вимогами пункту 14 Порядку №615 передбачено, що у разі виникнення потреби у продовженні строку дії дозволу, наданого на геологічне вивчення, геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин, видобування корисних копалин, геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), будівництво та експлуатацію підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод, строк дії дозволу продовжується за наявності інформації про відсутність порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування надрами, за результатами здійснення останнього заходу державного нагляду (контролю).

Продовження строку дії дозволу на геологічне вивчення, геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, може здійснюватися не більше одного разу, крім дозволів на геологічне вивчення, згідно з якими роботи виконуються виключно за кошти державного бюджету.

Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає до органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин, геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), будівництво та експлуатацію підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод, не пізніше ніж за шість місяців, заяву на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяви в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу.

Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає заяву і ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону, та їх копію в електронній формі. В електронній формі заява та документи подаються через електронний кабінет надрокористувача.

Абзацами 15, 16 пункту 8 Порядку №615 для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1, у паперовій та електронній формі (далі - заява). В електронній формі заява та документи подаються через електронний кабінет надрокористувача. Порядок функціонування електронного кабінету надрокористувача затверджується Мінекоенерго.

Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. У заяві зазначаються назва ділянки надр, її місцезнаходження відповідно до адміністративно-територіального устрою України (область, район, населений пункт, прив`язка на місцевості), географічні координати ділянки надр, вид корисних копалин, вид користування надрами, строк дії дозволу, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.

Відповідно до пункту 1 додатку 1 до Порядку № 615 до заяви про надання дозволу на видобування корисних копалин додається:

- копія паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті, замість зазначеного реєстраційного номера подають копію паспорта із серією, номером та відміткою);

- пояснювальна записка з обґрунтуванням необхідності проведення геологорозвідувальних робіт на ділянці надр із зазначенням мети її геологічного вивчення, потужності підприємства;

- результати хімічного та бактеріологічного аналізу води строком давності не більш як шість місяців (для родовищ підземних вод);

- копії протоколів, завірені заявником, Державної комісії України по запасах корисних копалин комісії по запасах (Української територіальної комісії по запасах корисних копалин, центральної комісії по запасах корисних копалин, науково-технічних/технічних рад) про затвердження (апробацію) запасів;

- каталог географічних координат кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі, а для видобування підземних вод - каталог географічних координат водозабірних споруд;

- оглядова карта (масштаб не менш як 1:200000);

- ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок (похибка - менш як 1 секунда) у масштабі, який дає змогу перевірити правильність визначення координат, а для підземних вод - ситуаційний план з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами;

- план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів, межами земельного та гірничого відводів (за наявності), контуром ліцензійної площі з географічними координатами кутових точок ділянки надр, а для підземних вод - з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами (похибка - менш як 1 секунда), а також з лініями геологічних розрізів;

- гідрогеологічна карта (для родовищ підземних вод);

- структурна карта (для родовищ нафти і газу);

- характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками.

До зазначених документів додаються: завірена заявником копія висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»; для підприємств, які розпочинають розробку родовища, - програма робіт із введення родовища в експлуатацію із зазначенням окремих етапів та строку їх проведення, джерел фінансування до досягнення підприємством проектної потужності; у разі продовження строку дії дозволу - завірена заявником копія висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі з урахуванням географічних координат ділянки надр, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, та розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дати прийняття рішення про продовження строку дії дозволу.

Відповідно до вимог пункту 15 Порядку №615 надрокористувачеві відмовляється у продовженні строку дії дозволу у разі: невиконання ним умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою; прийняття органом місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства; подання надрокористувачем документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідності поданих документів заявником вимогам пункту 14 цього Порядку; наявності інформації від правоохоронних органів та суб`єктів фінансового моніторингу, що заявник здійснює фінансування тероризму в Україні; наявності зауважень Мінекоенерго щодо продовження строку дії дозволу відповідно до природоохоронного законодавства, передбачених пунктом 24 цього Порядку.

Надрокористувачеві відмовляється у внесенні змін до дозволу у разі: невиконання ним умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою; прийняття органом місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства; подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідності документів, поданих заявником, вимогам пункту 17 цього Порядку.

Вимогами пункту 24 Порядку №615 передбачено, що про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Держгеонадра інформують Мінекоенерго про надходження заяв і документів, зазначених у додатку 1, про надання та продовження строку дії дозволів з одночасним надсиланням копій цих документів не пізніше ніж протягом семи робочих днів з дня їх реєстрації.

Мінекоенерго в строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня надходження документів, зазначених в абзаці другому цього пункту, надсилає до Держгеонадр пропозиції щодо надання чи продовження строку дії дозволів разом із зазначенням умов, за яких можливе користування надрами на запропонованих ділянках надр, у частині дотримання вимог природоохоронного законодавства або зауваження щодо надання чи продовження строку дії дозволів.

Зауваження надсилаються у таких випадках:

- ненадання до Мінекоенерго копій документів у повному обсязі згідно з вимогами цього Порядку або виявлення в поданих документах недостовірної інформації або документів чи інформації, що не узгоджується між собою;

- встановлення законодавством обмежень щодо провадження діяльності з користування надрами на території, на якій запланована така діяльність;

- невиконання умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою, у разі продовження строку дії дозволу на користування надрами (крім випадку, визначеного абзацом тринадцятим пункту 14 цього Порядку);

- наявність рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства у разі продовження строку дії дозволу на користування надрами;

- невиконання вимог природоохоронного законодавства щодо підтримання належного стану навколишнього природного середовища під час користування надрами.

Аналіз наведених норм пункту 24 Порядку №615 свідчить, що перелік підстав для надсилання зауважень є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, оскільки пропозиції та зауваження Мінекоенерго щодо надання чи продовження строку дії дозволів, передбачені абзацами третім - восьмим цього пункту, є обов`язковими для врахування Держгеонадрами під час прийняття рішень щодо надання чи продовження строку дії дозволів. При цьому, нормами чинного законодавства визначено, що строк надання таких пропозицій не повинен перевищувати 15 робочих днів з дня надходження документів.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Міністерство енергетики та захисту довкілля України у відповідь на лист відповідача №5928/01/11-20 від 13 квітня 2020 року надіслало зауваження листом від 20 травня 2020 року №26/1.1-17.2.1-13157, тобто з перевищенням 15-денного робочого строку, законодавчо передбаченого пунктом 24 Порядку №615.

Суд також враховує, що лист відповідача №4769/01/11-20 до Міністерства енергетики та захисту довкілля України датований 20 березня 2020 року, однак зауваження надіслано Міністерством лише 25 травня 2020 року, що свідчить про перевищення 15-денного робочого строку, законодавчо передбаченого пунктом 24 Порядку №615.

У разі ненадання Мінекоенерго пропозицій щодо надання чи продовження строку дії дозволів разом із зазначенням умов, за яких можливе користування надрами на запропонованих ділянках надр, у частині дотримання вимог природоохоронного законодавства протягом 15 робочих днів з дня надходження від Держгеонадр документів у повному обсязі вважається, що пропозиції щодо надання чи продовження строку дії дозволів відсутні.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що вказані зауваження надані уповноваженим органом у законодавчо передбачений строку, відтак такі зауваження набути статусу обов`язкових їх для врахування. Водночас, наявні матеріали справи свідчать про надання таких зауважень з недотриманням строку у 15 робочих днів, що на підставі вимог пункту 24 Порядку №615 є підставою вважати, що такі пропозиції відсутні.

Стосовно суті вказаних у листах Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 20 травня 2020 року №26/1.1-17.2.1-13157 та від 25 травня 2020 року №26/1.1-17.2.1-13577 зауважень, судом вбачається, що вони зводяться до наявних не співпадінь площі у каталозі географічних координат з площею у висновку з оцінки впливу на довкілля.

Так, відповідно до вимог Порядку №615 при продовженні спецдозволу мають бути актуалізовані усі дані, в тому числі і площа родовища. На виконання вказаного положення Порядку № 615, подаючи пакет документів на продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами №5246 від 16 грудня 2010 року та №2308 від 13 листопада 2000 року, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» також просило внести до них зміни, у зв`язку з чим позивач надав перелік змін, які необхідно було зробити, а також їх обґрунтування.

Тобто, усі матеріали, які подавалися як додатки до заяв від 26 березня 2020 року №01/01/09/02/01-02/01/820 та від 12 березня 2020 року №01/01/09/02/01-02/01/709, розроблялися із врахуванням майбутніх змін. При цьому, до таких додатків відноситься і каталог географічних координат, на якому вказувалася площа ділянок спецдозволів.

Водночас, при ініціюванні процедури виготовлення висновку з ОВД у відповідних документах (зокрема у повідомленні про плановану діяльність) надається інформація про розташування ділянки та її площу. Інформація береться з чинного спецдозволу та відображається і у висновку з ОВД.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача що наявні розбіжності щодо площі об`єктів зумовлені тим, що у висновку з ОВД вказана площа ділянки відповідно до чинного спецдозволу, а у каталозі координат - більш точна уточнена площа, яку ПАТ «Укрнафта» просить вказати в бланку продовженого спецдозволу. При цьому, вказана обставина не є помилкою чи неправильним поданням даних.

Окремо суд зазначає, що нормами пункту 14 Порядку №615 чітко передбачено органу з питань надання дозволу 45-денний термін на прийняття рішення про продовження строку дії дозволу після надходження документів у повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів щодо наявності зауважень про неповноту поданих позивачем пакетів документів.

Водночас, заява на продовження строку дії та внесення змін до спеціального дозволу №2308 від 13 листопада 2000 року надійшла до Державної служби геології та надр України 13 березня 2020 року, однак лист про повернення заяви з пакетом документів надіслано позивачу лише 04 червня 2020 року, тобто поза межами 45-денного строку.

Крім того, заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» №01/01/09/02/01-02/01/820 щодо продовження строку дії та внесення змін до спеціального дозволу №5246 від 16 грудня 2010 року надійшла відповідачу 03 квітня 2020 року, водночас Державна служба геології та надр України повернула позивачу заяви з пакетом документів листом №6170/02/11-20 лише 02 червня 2020 року, тобто з порушенням строку, визначеного пунктом 14 Порядку №615.

При цьому, відповідно до пункту 8 Порядку №615 документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові не пізніше семи робочих днів з дня їх реєстрації.

Тобто, суд приходить до висновку, що дії відповідача не узгоджуються ні з положеннями пункту 8 Порядку №615, ні з положеннями пункту 24 вказаного Порядку.

Суд також враховує, що 23 червня 2020 року позивачем повторно надіслано відповідачу заяви щодо повторного розгляду заяв на продовження та внесення змін до спеціальних дозволів, однак Державною службою геології та надр України не надано доказів прийняття жодного із законодавчо визначених рішень за результатами їх розгляду.

Додатково, суд зазначає, що вимогами пункту 24 Порядку №615 визначено, що наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу розміщуються протягом п`яти робочих днів на офіційному веб-сайті відповідного органу.

Тобто, згідно норм чинного законодавства відповідачем приймається рішення або про продовження строку дії спеціального дозволу, або відмова у продовженні такого строку, яке повинно бути оформлене наказом.

Суд враховує, що відповідач, як орган держави, до відання якого віднесено вирішення питань стосовно видачі спеціальних дозволів на користування надрами (а також їх переоформлення, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну їх дії, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії в разі зупинення) при здійсненні своїх повноважень зобов`язаний діяти у той спосіб, який передбачено наведеними вище положеннями законодавства.

Положеннями Порядку №615 чітко передбачено, що у разі наявності підстав передбачених пунктом 15 зазначеного Порядку, відповідач приймає рішення про відмову.

Правовий статус Державної служби геології та надр України визначено Положенням №1174, за яким організаційно-розпорядчою формою рішення з питань, віднесених до повноважень Державної служби геології та надр України, є наказ за підписом Голови цього відомства.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача, що за результатами розгляду заяви відповідач має прийняти рішення або про надання, або про відмову у наданні спеціального дозволу, рішення має бути оформлене наказом за підписом Голови Державної служби геології та надр України.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд дійшов до переконання про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяв Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з доданими документами про продовження строку дії з урахуванням заяв про внесення змін до спеціальних дозволів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видати накази про продовження строку дії спеціальних дозволів та внесення змін до них, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру визначається Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV (далі - Закон №2806-IV).

Частиною 1 статті 4 Закону №2806-IV встановлено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі документа дозвільного характеру або відмови у його видачі; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4-1 Закону №2806-IV Порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 5 статті 4-1 Закону №2806-IV встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі документа дозвільного характеру, а саме:

подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Як вже зазначалось раніше, позивач звернувся до відповідача із повним пакетом документів, передбачених нормами Порядку №615, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем жодними належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що підставами для повернення заяви позивача стало наявність зауважень Міністерства енергетики та захисту довкілля України, які надані відповідачу з порушенням строку та відповідно не набули статусу обов`язкових, крім того за своєю суттю такі зауваження були визнані судом необґрунтованими, жодних інших підстав для повернення документів відповідачем не зазначено.

За таких умов, суд дійшов до переконання, що позивачем додержано всі вимоги передбачені Порядком №615, а відтак враховуючи відсутність будь-яких інших підстав для відмови у продовженні строку дії спеціальних дозволів та внесення до них змін, відповідач мав прийняти рішення у формі наказу про продовження строку їх дії.

Водночас, суд зазначає, що зобов`язання відповідача в даному випадку видати дозвіл, не є порушенням дискреційних повноважень Державної служби геології та надр України, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами підпункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Стаття 13 Європейської конвенції гарантує, що кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Галфорд проти Сполученого Королівства» від 25 червня 1997 року Європейський Суд з прав людини зазначив «словосполучення «згідно із законом» не лише вимагає дотримання національного закону, а й стосується якості такого закону (рішення у справі)». «Суд нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Доменічіні проти Італії» від 15 листопада 1996 року).

Як визначено в Рекомендаціях № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати ...", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити...", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам..." тощо;

шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, слід зазначити, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у даному випадку повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

За конкретних фактичних обставин відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 826/1236/17 та від 25.05.2018 р. у справі № 826/6102/16.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 року у справі № 940/2394/18

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача видати наказ про продовження Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, з урахуванням заяв про внесення змін, строком на 20 років з дати припинення строків дії відповідних спеціальних дозволів.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд враховує, що частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вказаної правової норми дає суду підстави стверджувати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом суду, а не обов`язком.

Таким чином, з огляду на те, що судом не вбачається наявності підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, у задоволені вимоги позивача щодо встановлення судового контролю слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у формі наказу за наслідками розгляду заяв Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з доданими документами про продовження строку дії (з урахуванням заяв про внесення змін) до:

- спеціального дозволу №5246 від 16 грудня 2010 року на видобування корисних копалин: нафта, газ природний, газ, розчинений у нафті, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Микуличинського родовища строком на 20 років;

- спеціального дозволу №2308 від 13 листопада 2000 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Південно-Гвіздецького родовища, строком на 20 років.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України видати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» накази про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, з урахуванням заяв про внесення змін, строком на 20 років з дати припинення строків дії відповідних спеціальних дозволів, а саме:

- спеціального дозволу №5246 від 16 грудня 2010 року на видобування корисних копалин: нафта, газ природний, газ, розчинений у нафті, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Микуличинського родовища;

- спеціального дозволу №2308 від 13 листопада 2000 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат, супутні компоненти: етан, пропан, бутани, Південно-Гвіздецького родовища.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук