Справа № 540/2540/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2540/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач, ГУ ДПС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останньої податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 389 704,20 грн., по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 32 502,02 грн. та по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 94 064,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що платник податків ОСОБА_1 займалась підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Станом на день звернення до суду з даним позовом підприємницька діяльність відповідача припинена, однак за відповідачем обліковується податковий борг у загальній сумі 516270,43 грн. Податковий борг виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 389 704,20 грн., по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 32 502,02 грн. та по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 94 064,21 грн.

До боржника застосовувались заходи стягнення визначені Податковим кодексом України, а саме на підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України відповідачу вручено податкову вимогу та згідно статті 89 розділу II ПК України контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Однак, вказані дії контролюючого органу не призвели по погашення податкового боргу, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути вказаний борг з відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.171 КАС України судом сформовано та направлено до органу реєстрації місця перебування та місця проживання запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

З відповіді на запит суду, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 16.09.2020р. №16-21/1385 убачається, що у Реєстрі територіальної громади міста Херсона інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача відсутні.

Ухвалою від 21.09.2020р. відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 09.10.2020р. о 09:00 год.

Відповідно до ч.1 ст.130 КАС України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

На виконання вказаної норми судом здійснено виклик відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій), а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

До суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки №930, відповідно до якого вказане поштове відправлення вручено ОСОБА_2 .

Оскільки у суду відсутні відомості про особу, якій вручено судову повістку, розгляд справи відкладено на 26.10.2020р. о 09:00 год.

Виклик відповідача у судові засідання на 26.10.2020р. та на 13.11.2020р. здійснено аналогічним способом: направлено на адресу відповідача судову повістку, ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а також 13.10.2020р. та 28.10.2020р. розміщені оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судові повістки відповідачем не отримані з причин незалежних від суду - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.11 ст.126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин та з урахуванням неодноразового виклику відповідача у судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, суд вважає, що відповідач була належно повідомлена про розгляд даної справи та судом вчинені усі дії, визначені Кодексом адміністративного судочинства України задля належного і вчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Станом день розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Частиною 3 статті 205 КАС України встановлено, що у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Сторони до суду не прибули. Представником позивача надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідач до суду не прибув.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ), була зареєстрована як фізична особа-підприємець та займалась підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, виданого Херсонською міською радою Херсонської області від 19.12.2016, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0049653. Взято на податковий облік до контролюючих органів 19.12.2016 № 21217.

Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця внесено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.03.2018, номер запису: 4049653.

З матеріалів справи убачається, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2, підпункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України, пп. 2 частини 1 ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 11.09.2019 № 102, у період з 09.10.2019р. по 02.10.2019р. співробітником ГУ ДПС проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплата податків та зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року. Тобто контролюючим органом проведена перевірка за період здійснення відповідачем підприємницької діяльності.

За результатами вказаної перевірки складений акт від 09.10.2019р. № 34/21-22-33- 06/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані порушення:

пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п. 177.5 ст.177 ПК України, у результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи 2017 рік;

п. 177.2 ст. 177 Розділу IV ПК України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 269969,76 грн.;

пп. 4 частини першої ст. 6 , п. 4 частини першої ст. 4, п. 7 частини одинадцятої ст. 25 Закону № 2464, у результаті неподання звітності з єдиного внеску за 2017 рік;

п. 3 частини першої ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого визначено суму єдиного внеску за 2017 р. на суму 105501,00 грн.;

200.1 ст. 200 ПК України зі змінами та доповненнями встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 57342,00 грн.;

пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, що призвело до ненарахування та несплати військового збору за 2017 р у сумі 22497,48 грн.;

п.44.1 ст.44 , пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п. 121.1 ст.121 ПК України, у результаті ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період з 01.01.17по 31.12.17 року.

Копія вказаного акту направлена на адресу відповідача 10.10.2019р. рекомендованим листом з повідомленням та вручено 21.10.2019р., що убачається з копії рекомендованого повідомлення №460, що міститься в матеріалах справи.

Доказів оскарження та скасування акту перевірки до суду не надано.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.12.2019р.:

- № по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 337 462,20 грн.;

- № по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 510,00 грн.;

- № по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 170,00 грн.;

- № по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 28 121,85 грн.;

- № по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 71 677,50 грн.;

- № по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 850,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу відповідача та отримані останньою 04.01.2020р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, що міститься в матеріалах справи.

Доказів відкликання чи скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2019р. №, №, №, №, №, № до суду не надано.

Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі ст.129 ПК України контролюючим органом нарахована пеня на суми вищевказаних грошових зобов`язань, а саме по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - у розмірі 52562,00 грн., по військовому збору у розмірі 4380,17 грн. та по ПДВ - у розмірі 21536,17 грн.

На підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України контролюючим органом була сформована податкова вимога від 03.04.2020р. №5238-10 на суму 516270,43 грн., яка вручена матері відповідача 28.04.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням №384.

Відповідно до статті 89 розділу II ПК України контролюючим органом прийнято рішення від 03.04.2020р. №5238-10 про опис майна у податкову заставу.

Грошові зобов`язання визначені контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, відповідачем не сплачені у повному обсязі добровільно у строки, визначенні законодавством України, тому податковий орган просить стягнути їх у судовому порядку.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Доказів оскарження та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2019р. №, №, №, №, №, № до суду не надано.

З огляду на викладене, станом на день розгляду даної справи, усі нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання, відповідно до вказаних податкових повідомлень-рішень є узгодженими, але не сплаченими у встановлені строки.

Враховуючи, що відповідачем не сплачені вищевказані грошові зобов`язання, за ним рахується податкове зобов`язання з вказаних податків, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 25.01.2019р. у справі №810/1760/17. У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що «…Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення - рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…».

Отже, з огляду на викладене та приймаючи до уваги, що предметом спору в межах даної справи не є правомірність податкового повідомлення - рішення, суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, які прийняті за наслідками проведеної позивачем документальної планової виїзної перевірки.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідачем не були оскаржені ані висновки контролюючого органу, що зафіксовані в акті такої перевірки, а ні податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту за результатами перевірки.

В межах даного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу судом з`ясовані підстави його виникнення, а саме податковий борг відповідача виник у результаті несплачених грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень від 23.12.2019р. №, №, №, №, №, №, прийнятих на підставі акту перевірки від 09.10.2019 № 34/21-22-33- 06/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_3 , (рнокпп НОМЕР_1 ), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017».

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що 03.04.2020р. позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» №5238-10 на суму 516270,43 грн., яка направлена відповідачу та отримана матір`ю відповідача 28.04.2020р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, що міститься у матеріалах справи.

З інтегрованої картки платника податків вбачається, що у відповідача рахувалась переплата з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1000,00 грн.

Разом з тим, з часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

З матеріалів справи убачається, що 03.04.2020р. контролюючим органом прийнято рішення про опис майна відповідача у податкову заставу №5238-10.

Докази скасування вказаного рішення про опис майна у податкову заставу до суду також не надано.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до положень ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Оскільки податкова вимога від 03.04.2020р. №5238-10 вручена відповідачу 28.04.2020р., станом на день звернення позивача до суду з даним позовом (07.09.2020р.) встановлений строк у 30 календарних днів минув, отже у контролюючого органу виникло право на стягнення.

Судом також встановлено, що 23.03.2018р. ФОП ОСОБА_3 припинила підприємницьку діяльність, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №4049653.

Отже, станом на день звернення до суду з даним позовом підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 припинена.

Згідно пункту 11.32 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09 грудня 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Разом з тим, положеннями ст.97 ПК України передбачено погашення грошових зобов`язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством. У цій статті під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Підпунктом 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків стосовно фізичної особи - підприємця є така фізична особа.

Отже, державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 817/429/16.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування наявності узгодженого грошового зобов`язання, за стягненням якого звернувся позивач (зокрема не чинності податкових повідомлень-рішень, погашення податкового боргу, тощо), натомість позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності узгодженого грошового зобов`язання, дотримання процедури визначення податкового зобов`язання відповідача, повідомлення останнього про наявність податкового боргу та вчинення усіх встановлених дій, які б призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України та дослідивши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) податковий борг по:

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 389 704 (триста вісімдесят дев`ять тисяч сімсот чотири) грн. 20 (двадцять) коп. (код бюджету - 11010500), отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/11010500, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA0021002;

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 32 502 (тридцять дві тисячі п`ятсот дві) грн. 02 (дві) коп. (код бюджету - 11011001), отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/11011001. код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA0021002;

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 94 064 (дев`яносто чотири тисячі шістдесят чотири) грн. 21 (двадцять одну) коп. (код бюджету - 14060100), отримувач: УК у м. Херсоні / м. Херсон/14060100, код отримувача - 37959779. банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA0021002).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300