Справа № 380/4125/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4125/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участю: представника позивача Науменко І.В.,
представника відповідача Чубак Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «СОНОВЛ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою від 02.06.2020 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, покликається на те, що видаткові накладні та товарно-транспортними накладними є первинними документами господарських операцій та відображають господарські операції в повній мірі. Зазначає, що отримання товару (сої) позивачем від СВК «Три Колоси України» (42092104), ФГ «Заграва» (32888688) та від ТОВ «Агроюкрейн» (42250136) зумовлений звичною господарською діяльністю позивача, яка полягає у переробці сої. Отримана в процесі переробки продукція (макуха соєва, олія) в подальшому реалізована третім особам (покупцям).Господарські операції між позивачем та СВК «Три Колоси України» (42092104), ФГ «Заграва» (32888688), ТОВ «Агроюкрейн» (42250136) відображено в документах первинного бухгалтерського обліку та спричинили реальну зміну майнового стану для позивача.
Відповідач надав відзив. Зазначає, що відповідно до проведеного в ході первірки аналізу наявних документів було неможливо підтвердити факт придбання ТМЦ СВК «Три Колоси України» сировини. ГУ ДПС у Львіській області вказує на відсцтність ланцюга постачання товарів; відсутність земельних ділянок, власних та орендованих основних засобів,необхідних для здійснення вирощування сільськогосподарсої продукції; відсутність достатньої кількості трудових ресурсів; відсутність задекларованих операцій з придбання послуг у необхідній кількості;наявність податкової інформації, отриманої в межах ст. 74 ПК України, щодо неможливості здійснення контрагентами задекларованих операцій з придбання та реалізації товарів.
ПП «Соновл» надало відповідь на відзив. Позивач зазначає що товар від імені ПП «Соновл» приймає виключно директор підприємства, саме директор підписує первинні документи на підтвердження факту прийняття товару. Звертає увагу, що всі запитуванні документи на вимогу відповідача були надані, про що свідчить інформація в самому акті перевірки. Більше того товар був призначений не для зберігання та реалізації, а саме для переробки.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 06.08.2020 суд перейшов до розгляду справи по суті.
В судовому засіданні по розгляду справи представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у його задоволенні повністю.
Суд заслухавши пояснення сторін, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, встановив наступне.
ПП «Соновл» зареєстроване у встановленому законодавством порядку як суб`єкт господарювання та є платником податку на додану вартість.
В період з 04.12.2019 року по 05.12.2019 року ГУ ДПС у Львівській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Соновл».
Проведеною перевіркою встановлено порушення:
1) п.5, п. 6, п. 7, п. 9 П(С)БО 16 «Витрати», п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 985 158 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 894 463 грн, за І квартал 2019 року в сумі 90 695 грн.;
2) п. 198.1, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого підприємством:
- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України всього у сумі 390 160 грн, а тому числі за листопад 2018 року у сумі 122 908 грн., за грудень 2018 року у сумі 262 643 грн, за січень 2019 року у сумі 4 609 грн;
- завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19) за лютий 2019 року в сумі 704 460 гривень.
21.02.2020 року позивачем подано до контролюючого органу скаргу на акт перевірки.
Позивач вважаючи вищевказані рішення відповідача протиправними звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір суд виходив з такого.
Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.
З наведеного слідує, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть враховуватися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ повинні бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При прийнятті оскаржуваних рішень відповідач поставив під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами СВК «Три Колоси України» (42092104), ФГ «Заграва» (32888688), ТОВ «Агроюкрейн» (42250136).
З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2018 року між ПП «Соновл» та СВК «Три Колоси України» укладено договір № 17-09/2018 на продаж сільськогосподарської продукції (надалі договір № 17-09/2018), згідно п. 1.1 якого, СВК «Три Колоси України» зобов`язувалось передати Позивачу товар (сою), а Позивач в свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити переданий йому товар (сою).
Відповідно до п. 4.3 договору № 17-09/2018, транспортування товару здійснюється транспортом Постачальника та за його рахунок, якщо інше не передбачено додатковою угодою до цього договору.
На підтвердження здійснення постачання по господарській операції за договором № 17-09/2018 позивач надав до суду: видаткові накладні № 1 від 17.09.2018 року, № 2 від 17.09.2018 року, № 3 від 17.09.2018 року, № 4 від 17.09.2018 року, № 3 від 26.09.2018 року, № 2 від 26.09.2018 року, № 35 від 12.10.2018 року, № 39 від 19.10.2018 року, № 349 від 01.11.2018 року, № 435 від 15.11.2018 року, № 439 від 23.11.2018 року та № 441 від 26.11.2018 року. Відповідно до котрих, загальна сума ПДВ становить 629 936, 20 (шістсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість, 20) гривень.
Також позивачем надані товарно-транспортні накладні для підтвердження факту перевезення товару (сої): № Р5 від 17.09.2018 року, № Р2 від 17.09.2018 року, № Р3 від 17.09.2018 року, № Р4 від 17.09.2018 року, № 39 від 26.09.2018 року, № 36 від 26.09.2018 року, № 191 від 12.10.2018 року, № 199 від 19.10.2018 року, № 349 від 01.11.2018 року, № 216 від 15.11.2018 року, № 222 від 23.11.2018 року, № 228 від 26.11.2018 року.
5 листопада 2018 року між ПП «Соновл» та ФГ «Заграва» укладено договір № 30 на закупівлю сільськогосподарської продукції (надалі договір № 30), згідно п. 1.1 якого, ФГ «Заграва» зобов`язувалось передати Позивачу товар (сою), а Позивач в свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити переданий йому товар (сою).
Відповідно до п. 1.6 договору № 30, постачальник зобов`язується проводити транспортування товару транспортом постачальника та за його рахунок, якщо інше не передбачено додатковою угодою.
На підтвердження здійснення постачання по господарській операції за договором № 30 позивач надав до суду: видаткові накладні № 44 від 05.11.2018 року, №100 від 17.11.2018 року, № 106 від 14.11.2018 року, № 100 від 17.11.2018 року, № 144 від 21.11.2018 року, № 218 від 27.11.2018 року, № 446 від 29.11.2018 року, № 274 від 24.12.2018 року, № 260 від 28.12.2018 року. Відповідно до котрих, загальна сума ПДВ становить 408 350, 00 (чотириста вісім тисяч триста п`ятдесят, 00) гривень.
Також позивачем надані товарно-транспортні накладні для підтвердження факту перевезення товару (сої): № Р2 від 05.11.2018 року, №100 від 17.11.2018 року, № 106 від 14.11.2018 року, № 100 від 17.11.2018 року, № 144 від 21.11.2018 року, № 218 від 27.11.2018 року, № 446 від 29.11.2018 року, № 274 від 24.12.2018 року, № 260 від 28.12.2018 року.
22 січня 2019 року між ПП «Соновл» та ТОВ «Агроюкрейн», укладено договір № 37 на закупівлю сільськогосподарської продукції (надалі договір № 37), згідно п. 1.1 якого, ТОВ «Агроюкрейн» зобов`язувалось передати Позивачу товар (сою), а Позивач в свою чергу зобов`язувався прийняти та оплатити переданий йому товар (сою).
Відповідно до п. 1.6 договору № 37, постачальник зобов`язується проводити транспортування товару транспортом постачальника та за його рахунок, якщо інше не передбачено додатковою угодою.
На підтвердження здійснення постачання по господарській операції за договором № 30 позивач надав до суду: видаткові накладні № 482 від 22.01.2019 року, № 483 від 22.01.2019 року. Відповідно до котрих, загальна сума ПДВ становить 100 772, 20 (сто тисяч сімсот сімдесят дві, 20) гривень.
Також позивачем надані товарно-транспортні накладні для підтвердження факту перевезення товару (сої): № 416 від 22.01.2019 року, № 482 від 22.01.2019 року.
За результатами здійснення зазначених вище господарських операції зареєстровано наступні податкові накладні:
СВК «Три Колоси України»:
Податкова накладна № 86 від 17.09.2018 року на суму ПДВ 55 480,00 грн;
Податкова накладна № 83 від 17.09.2018 року на суму ПДВ 16 682,00 грн;
Податкова накладна № 84 від 17.09.2018 року на суму ПДВ 47 226,65 грн;
Податкова накладна № 85 від 17.09.2018 року на суму ПДВ 64 974,98 грн;
Податкова накладна №130 від 26.09.2018 року на суму ПДВ 58 824,00 грн;
Податкова накладна № 131 від 26.09.2018 року на суму ПДВ 57 852,00 грн;
Податкова накладна № 55 від 12.10.2018 року на суму ПДВ 41 709,20 грн;
Податкова накладна № 83 від 19.10.2018 року на суму ПДВ 64 566,67 грн;
Податкова накладна № 10 від 01.11.2018 року на суму ПДВ 60 003,33 грн;
Податкова накладна № 3 від 15.11.2018 року на суму ПДВ 63 167,97 грн;
Податкова накладна № 39 від 23.11.2018 року на суму ПДВ 62 341,00 грн;
Податкова накладна № 40 від 26.11.2018 року на суму ПДВ 37 108,40 грн.
ФГ «Заграва»:
Податкова накладна № 47 від 05.11.2018 року на суму ПДВ 42 412, 00 грн;
Податкова накладна № 188 від 07.11.2018 року на суму ПДВ 44 438,33 грн;
Податкова накладна № 200 від 14.11.2018 року на суму ПДВ 17 381, 00 грн;
Податкова накладна № 357 від 17.11.2018 року на суму ПДВ 44 438, 33 грн;
Податкова накладна № 241 від 21.11.2018 року на суму ПДВ 37 097, 67 грн;
Податкова накладна № 445 від 27.11.2018 року на суму ПДВ 57 377, 33 грн;
Податкова накладна № 446 від 29.11.2018 року на суму ПДВ 61 907, 00 грн;
Податкова накладна № 209 від 24.12.2018 року на суму ПДВ 14 726, 67 грн.
Податкова накладна № 260 від 28.12.2018 року на суму ПДВ 88 571, 67 грн.
ТОВ «Агроюкрейн»:
Податкова накладна № 43 від 22.01.2019 року на суму ПДВ 64 073, 87 грн;
Податкова накладна № 74 від 22.01.2019 року на суму ПДВ 36 698, 33 грн.
Крім цього, про факт оприбуткування товару (сої) свідчать належним чином засвідчені копії документів, котрі підтверджують реалізацію товару (макухи соєвої) контрагентам: ПП «Ефективна відгодівля тварин» захід», ТОВ «К-Агрінвест Трейд», ТОВ «ЗАХІДАГРОПРОМТРАНС», ТОВ «Грінфінд», ТОВ «Агрофірма «Ватра», ТОВ «Ерідана ЛТД», тощо отриманої в результаті переробки товару (сої) від постачальників СВК «Три Колоси України», ФГ «Заграва», та ТОВ «Агроюкрейн».
Щодо твердження відповідача про наявність певних недоліків у первинних документах, а саме: видаткові накладні, якими задокументовано придбання товару (сої) зі сторони позивача частково підписано особою, яку не ідентифіковано (не зазначено прізвище, ім`я, по батькові чи ініціалів та не зазначено посад осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Суд звертає увагу, що неточності у оформленні первинних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 23 жовтня 2018 року, справа №816/1558/17:
«В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника, у зв`язку з його господарською діяльністю».
Крім, цього позивач зазначає, що видаткові накладні від ПП «Соновл» підписані керівником підприємства та скріплені печаткою позивача.
Арґументи відповідача про нереальність господарських операцій з підстав отримання негативної інформації про перевізника товару (сої) суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з п. 4.3 договору № 17-09/2018, транспортування товару здійснюється транспортом Постачальника та за його рахунок, якщо інше не передбачено додатковою угодою до цього договору. Аналогічне положення міститься і в п.1.6 договору № 30, і в 1.6 договору № 37.
Отже, між позивачем та перевізником відсутні будь-які правовідносини, відповідальність за належне перевезення товару та фіксації його у відповідних документах покладена на контрагентів позивача, й відповідно, стосунок цих обставин до даної справи відсутній.
Суд вважає що покладення відповідальності за порушення податкового законодавства контрагентами на Позивача є недопустимим.
Основний закон України у ч. 2 ст. 61 передбачає індивідуальний характер юридичної відповідальності особи.
Відповідно до ч. 8 ст. 19 Господарського кодексу України, усі суб`єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов`язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.
Суд бере до уваги доводи позивача про те, що співпраця саме з контрагентами СВК «Три Колоси України», ФГ «Заграва», та ТОВ «Агроюкрейн була економічно вигідна для Позивача у зв`язку з можливістю оплати товару з відстроченням.
Так, відповідно до п. 2.2 договору № 30, розрахунки за прийнятий товар здійснюються після отримання товару, але не пізніше 31.12.2021 року.
Згідно з п. 2.3. договору № 37, розрахунки за прийнятий товар здійснюються після отримання товару протягом 6 місяців.
Відповідно до п. 3.6 договору № 17-09/2018, оплата кожної партії товару здійснюється на умовах: 80% вартості партії товару після відгрузки постачальником, якщо інше не передбачено у відповідному додатку до цього договору та 20% вартості партії товару після реєстрації податкової накладної під цю поставку в Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом двох банківських днів з моменту реєстрації.
Крім цього, суд бере до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 10 квітня 2020 року, справа № 440/1082/19, в якій суд зазначив, що порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними».
Зазначене кореспондує правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.03.2018 по справі № 816/809/17.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Щодо кримінальних проваджень по підприємствах по ланцюгу постачання, то суд вказує, що сам факт порушення кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17.
Суд зазначає, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема відшкодування сплаченого ПДВ у складі ціни придбаного товару. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо) в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.
Отже, факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та вказаними вище контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися, у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар.
При цьому, відповідачем не надані суду докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених правочинів з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних юридичних осіб за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок.
Позивачем надано суду підтверджуючі документи щодо наявності у нього матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, що відповідає КВЕДам, зазначеним у ЄДРПОУ, та статутним документам, а саме: договір оренди нерухомого майна № 12/06 від 01.06.2017 року, договір оренди нерухомого майна №01/05 від 01.05.2020 року, договір оренди обладнання № 333/7 від 01.06.2017 року, відомості обороти по рахунку 631 за вересень- вересень 2018 січень 2019 року, платіжні доручення про сплату плати за оренду приміщень лютий-квітень 2020 року, виписки про відрахування у фонди ПП «Соновл», розрахункові відомості ПП «Соновл» за період вересень 2018 січень 2019 року та штатний розпис ПП «Соновл» від 12.09.2018 року та 01.01.2019 року.
А також у додаткових пояснення до позовної заяви висвітлено технологічний процес та реалізацію макухи соєвої та олії, що додатково підтверджує господарську діяльність позивача.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" останній зазначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Відповідачем не доведено належним чином факту порушення позивачем вимог ПК України.
За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 139, 243 - 246 КАС України, суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.11.2020.

Суддя В.М. Сакалош