Справа № 360/2643/20
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року справа №360/2643/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: вул. Марата, буд. 15, м. Краматорськ, Донецька обл.,84301

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар Сізонов Є.С., за участі представника позивача Солодкого В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 360/2643/20 (головуючий суддя І інстанції Смішлива Т.В.), складеного в повному обсязі 07 серпня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом адвоката Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2020 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16.06.2020, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 11.08.1987 по 14.02.1998, та з 01.06.1998 по 29.09.2000, та в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 12.06.2020, зарахувавши до його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи з 11.08.1997 по 14.02.1998 та з 01.06.1998 по 29.09.2000 (а.с. 1-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 60-65).

Не погодившись з судовим рішенням, адвокат Солодкий Володимир Іванович в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 360/2643/20 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивач у період з 11.08.1997 по 14.02.1998, тобто 06 місяців 04 дня, працював на шахті «Пролетарська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля». Спочатку учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, а далі з 20.10.1997 року підземним гірником з повним робочим днем під землею.

З 01.06.1998 по 29.09.2000, тобто 02 роки 03 місяця 29 днів, працював у Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Пролетарська» дочірне підприємство Держаної холдингової компанії «Луганськвугілля», спочатку підземним гірником з повним робочим днем під землею. З 08.12.1998 учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, а з 18.01.1999 підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею.

Вищевказані періоди роботи позивача підтверджуються записом у його трудовій книжці, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, та індивідуальними відомостями про застраховану особу, відтак, вважає, що рішення управління та суду першої інстанції є незаконними, а зазначені періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача (а.с. 70-75).

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, а саме: паспорта громадянина України (арк. спр.7, 53, 55), карткою платника податків (арк. спр. 8), 12.06.2020 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, зареєстрованою за № 1566, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 49 зв.б. - 50).

Згідно з інформацією, зазначеною в протоколі призначення пенсії № 11, позивач не має права на пенсію. Відповідно до розрахунку стажу загальний страховий стаж складає 43 років 13 днів, в тому числі відпрацьований страховий стаж до 01.01.2004 становить 11 років 03 місяці 6 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становить 14 років 09 місяців 7 днів, додаткові роки за Списком № 1 - 17 років, в тому числі робота за Списком № 1 складає 17 років 05 місяців 16 днів. Відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 11.08.1997 по 14.02.1998 та з 01.06.1998 по 29.09.2000 (всього 2 роки 10 місяців 3 дні) (арк. спр. 45 зв.б. - 46).

Рішенням від 16.06.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком (арк. спр. 28-29, 44-45).

Зі змісту рішення, судом встановлено, що відповідачем до пільгового стажу зараховано періоди роботи з 19.03.2001 по 04.03.2005 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» згідно довідок №201/1-201/7 від 20.09.2019 виданих ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», з 15.03.2005 по 14.10.2005, з 28.11.2006 по 10.08.2008 в ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельнікова» ПАТ «Лисичанськвугілля» згідно довідки: № 697 від 07.10.2019 виданої ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельнікова» ПАТ «Лисичанськвугілля», з 20.08.2008 по 09.06.2020 в ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» згідно довідок №126-128 від 02.04.2020 та №181 від 10.06.2020 за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, медогляду, провина підприємства, страйків, відсутність спусків в шахту, повістка до суду, ПКК, відсутність автотранспорту тобто тих періодів роботи, протягом яких заявник не перебував повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 13.07.1993 заявник працював з 11.08.1997 по 14.02.1998 учнем гірничого, гірничим підземним з 01.06.1998 по 07.12.1998 гірником з повним робочим днем під землею, з 08.12.1998 по 29.09.2000 гірничим очисного вибою на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвутілля»

Записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах на підприємствах де працював позивач.

Періоди роботи з 11.08.1997 по 14.02.1998, з 01.06.1998 по 29.09.2000 зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу за списком №1 через відсутність довідок підтверджуючих пільговий характер роботи.

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахування періодів роботи позивача з 11.08.1997 по 14.02.1998, з 01.06.1998 по 29.09.2000 до пільгового стажу за списком №1.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу, однак цього стажу недостатньо для призначення пільгової пенсії, у зв`язку з чим відмовив у задоволені позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (яка була чинною у спірний період трудового стажу), затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у розділі I "Гірничі роботи" Списку № 1 передбачена посада електрослюсаря.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

При цьому, за правилами застосування Списку № 1, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

За даними у трудовій книжці НОМЕР_2 від 13.07.1993 (арк. спр. 9-14, 55-58) у межах спірних правовідносин, судом встановлено, що позивач працював:

шахта «Пролетарська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»:

1. 11.08.1997 - прийнятий підземним учнем гірника з повним робочим днем під землею дільниці з видобутку вугілля 2;

2. 20.10.1997 - переведений підземним гірником з повним робочим днем під землею дільниці з видобутку вугілля 2;

3. 14.02.1998 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України;

Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Пролетарська» дочірне підприємство Держаної холдингової компанії «Луганськвугілля»

4. 01.06.1998 - прийнятий підземним гірником з повним робочим днем;

5. 08.12.1998 - переведений підземним учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею дільниці з видобутку вугілля 3;

6. 18.01.1999 - переведений підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею дільниці з видобутку вугілля 3;

7. 29.09.2000 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України

Зі змісту довідки № 79 від 30.01.2020 (арк. спр. 15-17) встановлено, що позивач з 11.08.1997 по 17.08.1997 працював:

учнем гірника підземного з видобутку вугілля в шахті «Пролетарська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 11.08.1987 по 15.08.1997 перебував в учбовому пункті (5 днів); з 18.08.1997 по 19.10.1997 навчався за професією гірника підземного з відривом від виробництва; з 20.10.1997 по 14.02.1998 учнем гірника підземного з видобутку вугілля, безоплатна відпустка з 20.01.1998 по 23.01.1998, відпустка в листопаді 1997 року - 13 днів, страйк 25.12.1997 (1 день);

шахта «Пролетарська» дочірне підприємство Держаної холдингової компанії «Луганськвугілля» з 01.06.1998 по 01.11.1998 учнем гірника підземного з видобутку вугілля, з 01.06.1998 по 04.06.1998 перебував в учбовому пункті (4 дні), з 02.11.1998 по 07.12.1998 навчався на курсах при шахті з відривом від виробництва за професією гірника очисного забою І розряд, з 08.12.1998 по 17.01.1999 виконував гірські роботи на дільниці по видобутку вугілля, вихід: грудень 1998 року 16, відпустка 1 день, січень 199 року - 6 виходів, відпустка 2 дні;

шахта «Пролетарська» дочірне підприємство Держаної холдингової компанії «Луганськвугілля» з 18.01.1999 по 29.09.2000 гірником підземним очисного забою, прогул в серпні 1998 1 день, відпустка в сіяні 1999 року 2 дні, 29.06.1999 (1 день), в липні 1999 року - 1 день, страйк 28.01.1999 (1 день), безоплатна відпустка з 26.02.1999 по 28.02.1999, з 05.11.1999 по 10.11.1999, з 27.03.2000 по 30.03.2000, з 01.06.2000 по 14.06.2000 та з 23.08.2000 по 05.09.2000.

Відповідно до виписки з наказів атестації робочих місць за умовами праці шахти «Пролетарська» №№ 255 від 15.05.1995 та 441 від 18.11.1998 підтверджено право на пенсію підземний гірник та підземний гірник очисного забою на пільгових умовах (арк. спр. 18).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за 1999-2019 роки за формою ОК-5 від 30.03.2020 за персоніфікованими відомостями номер облікової картки: НОМЕР_1 , ПІБ ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб (в межах предмету позову) наявні відомості про страхувальників застрахованих осіб, а саме за: січень-грудень 1999 року та січень - вересень 2000 року (арк. спр. 20-27).

Відтак, записи у трудовій книжці позивача містять повну інформацію щодо періодів його роботи з 11.08.1997 по 14.02.1998, з 01.06.1998 по 29.09.2000 на посадах, які належить до посад за Списком № 1, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового стажу при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи, а також матеріалами справи підтверджено проведення атестації робочого місця позивача.

Відтак, з огляду на підтвердження пільгового стажу роботи позивача записами в його трудовій книжці, пенсійний орган мав достатні підстави для врахування спірних періодів роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на зарахування періодів роботи з 11.08.1997 по 14.02.1998, з 01.06.1998 по 29.09.2000 до пільгового стажу за Списком № 1, а рішення управління від 16.06.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » є протиправним, а тому воно підлягає скасуванню.

Щодо втручання в дискреційні повноваження відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, що нівелює посилання апелянта на незаконність такого втручання.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції враховуючи дискреційні повноваження відповідача щодо вирішення питання призначення пенсії дійшов висновку про необхідність зобов`язання управління повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2020 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (в частині необхідності зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи позивача з 11.08.1987 по 14.02.1998, та з 01.06.1998 по 29.09.2000).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, сд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. та 1 261,20 грн. за подання апеляційної скарги, відтак, при частковому задоволені позовних вимог, судові витрати у розмірі 1 051,00 грн. мають бути стягненими за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на виконання положень ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 360/2643/20 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги адвоката Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16.06.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » - скасувати.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2020 зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 11.08.1987 по 14.02.1998, та з 01.06.1998 по 29.09.2000.

В решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 051,00 грн. (тисяча п`ятдесят одна гривня) 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року.

Судді Л.В. Ястребова

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць