Справа № 120/4166/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 р. Справа № 120/4166/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Дмитрука М.В.,

представника позивача Дзіся А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ,

про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 до суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови державного виконавця від 07.08.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 60956206.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 82% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 120/651/19-а від 09.12.2019.

11.01.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60956206 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Боржнику надано строк 10 днів для надання відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.

Листами від 20.01.2020 за № 0200-0802-5/676 та від 20.07.2020 за № 0200-0802-5/32761 позивач повідомив державного виконавця про те, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а виконано добровільно 10.12.2019 шляхом перерахунку пенсії ОСОБА_1 та проведення розрахунку суми заборгованості, яка становить 18748,36 грн за період з 01.01.2018 по 05.12.2019. Крім того, у вказаних листах позивач зазначив, що виплата донарахованих стягувачу сум буде здійснюватися з урахуванням Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (далі - Порядок № 649).

Відтак позивач вважає, що він виконав свій обов`язок щодо здійснення ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, тоді як виплата недоплачених сум пенсії буде здійснюватись в межах наявних бюджетних коштів та в порядку черговості, як це передбачено Порядком № 649.

Разом з тим, 10.08.2020 позивач отримав постанову відповідача від 07.08.2020 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 10200,00 грн згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" за повтрне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. При цьому оскаржуваною постановою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом десяти робочих днів.

Позивач вважає вказану постанову неправомірною і такою, що підлягає скасуванню. Позивач звертає увагу суду на те, що виконати судове рішення в частині виплати ОСОБА_1 перерахованих сум пенсії можливо лише за умови надходження коштів з державного бюджету. А оскільки відповідні кошти не виділялись, пенсійни фонд немає реальної фінансової спроможності виконати рішення суду, що свідчить про відсутність його вини у невиконання судового рішення та не дає підстав для накладення штрафу.

Ухвалою суду від 19.08.2020 відкрито провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, на підставі положень ч. 2 ст. 49 КАС України до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено стягувача у виконавчому провадженні - ОСОБА_1

21.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Як зазначає відповідач, 11.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60956206, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. У відповідь на вказану постанову боржник Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслало лист від 20.01.2020 за № 0200-0802-5/676 про здійснення перерахунку пенсії стягувачу ОСОБА_1 , на підтвердження чого надало копії доку ментів про перерахунок пенсії та про розрахунок недоплачених сум пенсії від 10.12.2019, згідно з яким сума заборгованості становить 18748,36 грн. Також позивач повідомив, що виплата цих коштів буде здійснена у відповідності до Порядку № 649 та надав Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, до якого внесено рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а.

15.07.2020 відповідач надіслав на адресу боржника вимогу державного виконавця про надання підтвердження повного та фактичного виконання рішення суду.

Листом від 20.07.2020 за № 0200-0802-5/32761 боржник повідомив, що виплата перерахованої стягувачу суми пенсії в розмірі 18748,36 грн буде здійснено у відповідності до Порядку № 649. Проте відповідач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". Відтак відповідач вважає посилання позивача на положення Порядку № 649 безпідставними.

Крім того, відповідач не бере до уваги посилання позивача на положення постанови правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 за № 20-1, якою затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, оскільки вказаним порядком виключено процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до цього реєстру.

Таким чином, відповідач вважає оскаржувану постанову правомірною, оскільки боржник без поважних причин повторно не виконав рішення суду зобов`язального характеру.

В судовому засіданні від 31.08.2020 встановлено, що 30.07.2020 до Вінницького окружного адміністративного суду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пред`явило позов до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови № 60956206 від 23.07.2020 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання судового рішення без поважних причин (адміністративна справа № 120/3799/20-а).

Відтак ухвалою суду від 31.08.2020 провадження у цій справі зупинено на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/3799/20-а.

23.09.2020 Вінницький окружний адміністративний суд постановив рішення у справі № 120/3799/20-а, яке набрало законної сили.

Тому ухвалою суду від 02.11.2020 провадження у цій справі поновлено з призначенням справи до розгляду на 10:30 год 09.11.2020. Про дату, час та місце розгляду справи сторони і третя особа повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві.

Відповідача в судове засідання від 09.11.2020 не з`явився та подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Водночас представник відповідача брав участь у судових засіданнях від 27.08.2020 та від 31.08.2020, під час яких позов заперечив з підстав, наведених у відзиві, та просив суд відмовити у його задоволенні.

Третя особа в судове засідання від 09.11.2020 на виклик суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом з тим, представник третьої особи приймав участь у судових засіданнях від 27.08.2020 та від 31.08.2020, під час яких виступив на стороні відповідача та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області може виконати рішення суду, ухвалене на користь ОСОБА_1 , та має кошти, необхідні для виплати йому недоплаченої суми пенсії.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 2 ст. 194, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача та третьої особи.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи сторін та третьої особи на підтримку своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 82% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

09.12.2019 судом видано виконавчий лист № 120/651/19-а, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання.

11.01.2020 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк І.М. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60956206 з виконання рішення суду про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. Боржнику надано строк 10 днів для надання відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.

Листом від 20.01.2020 за № 0200-0802-5/676 позивач повідомив державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а виконано добровільно 10.12.2019 шляхом перерахунку пенсії ОСОБА_1 та проведення розрахунку суми заборгованості, яка становить 18748,36 грн за період з 01.01.2018 по 05.12.2019. Крім того, позивач зазначив, що виплата донарахованих сум буде здійснюватися з урахуванням вимог Порядку № 649. До вказаного листа позивач додав Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, згідно з яким рішення суду від 04.11.2019 у справі № 120/651/19-а внесено до реєстру.

15.07.2020 відповідач надіслав на адресу боржника вимогу державного виконавця про надання підтвердження повного та фактичного виконання рішення суду.

Листом від 20.07.2020 за № 0200-0802-5/32761 боржник повідомив, що виплата ОСОБА_1 перерахованої заборгованості в розмірі 18748,36 грн буде здійснено у відповідності до Порядку № 649.

23.07.2020 відповідач прийняв постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/651/19-а.

Не погодившись з вказаною постановою, 30.07.2020 позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про її скасування. При цьому копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами позивач поштою надіслав на адресу відповідача.

10.08.2020 позивач отримав постанову відповідача від 07.08.2020 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 10200,00 грн згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. При цьому оскаржуваною постановою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом десяти робочих днів.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 120/3799/20-а, яке набрало законної сили, задоволено позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Визнано протиправним та скасовано постанову державного виконавця від 23.07.2020 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин судового рішення у виконавчому провадженні № 60956206.

Водночас предемтом позову у цій справі є постанова відповідача від 07.08.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у тому ж самому виконавчому провадженні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені нормативні положення в контексті цієї справи, суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Крім того, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.

Отже, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний з`ясувати, чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, зміст правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні вищезазначених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.

Окрім того, згідно з практикою Верховного Суду (постанова від 21.11.2018 у справі № 373/436/17) невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В цьому разі накладення державним виконавцем штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова від 07.08.2020 про накладення на позивача штрафу в розмірі 10200,00 грн прийнята державним виконавцем у виконавчому провадженні № 60956206 з мотивів повторного невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення суду зобов`язального характеру без поважних причин та у зв`язку з накладенням на боржника першого штрафу в розмірі 5100,00 грн. згідно з постановою від 23.07.2020.

Втім, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 120/3799/20-а, яке набрало законної сили, вищевказану постанову державного виконавця від 23.07.2020 визнано протиправною та скасовано, що виключає повторність невиконання позивачем рішення суду без поважних причин як обов`язкову умову для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі.

До того ж зазначеним судовим рішенням констатовано неможливість виконання боржником судового рішення з поважних причин, які обумовлюються відсутністю необхідного фінансового забезпечення відповідного пенсійного органу.

З огляду на викладене суд доходить висновку про неправомірність та передчасність оскаржуваної постанови від 07.08.2020 про накладення на позивача штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 60956206.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 17.08.2020 у справі № 160/4615/19.

Так, у вказаній постанові зазначено, що повторним невиконанням судового рішення в розумінні вимог Закону України "Про виконавче провадження" є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин. Проте, судами першої та апеляційної інстанції не досліджувався факт повторності невиконання рішення суду та правомірності накладення штрафу, враховуючи оскарження в судовому порядку постанови державного виконавця про накладення на позивача першого штрафу. Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи. Відтак рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому суд враховує, що згідно з пунктом 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши основні доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем і третьою особою, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставним та підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує з урахуванням частини першої статті 139 КАС України, у відповідності до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач є органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, що не дає правових підстав для відшкодування позивачу судових витрат на сплату судового збору, навіть якщо позов буде задоволено.

Проте суд з вказаними доводами не погоджується та зазначає, що у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень виступає саме Управління, посадовою особою якого (державним виконавцем) щодо позивача прийнято індивідуальний акт (рішення) при здійсненні владно-управлінських функцій.

Водночас сам по собі статус позивача у справі як органу державної виконавчої влади автоматично не свідчить про наявність у позивача статусу суб`єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Тобто у спірних правовідносинах позивач немає статусу суб`єкта владних повноважень, а вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) індивідуального рішення (акта).

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що за змістом положень частини першої статті 19 КАС України адміністративний суд може вирішувати спори між двома суб`єктами владних повноважень лише з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також у разі виникнення спорів, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Таким чином, за результатами розгляду цієї справи та у зв`язку з повним задоволенням позову, витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн підлягають відшкодуванню саме за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк Ірини Миколаївни від 07 серпня 2020 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 60956206.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір в розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100);

2) відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, поштова адреса: 21028, м. Вінниця, а/с 391, адреса електронної пошти: );

3) третя особа: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; засоби зв`язку: номер моб. телефону НОМЕР_2 );

4) представник третьої особи: Душко Валерій Пилипович (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер моб. телефону НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 10.11.2020.

Суддя Сало Павло Ігорович