Справа № 580/5022/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2020 року Справа № 580/5022/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., розглянувши заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до часу подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 арбітражний керуючий ОСОБА_1 до часу подання позовної заяви звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію рішення про проведення позапланової перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 , яке оформлене Повідомленням про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02.11.2020 №07.2-10/20/3993;

- заборонити Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Львів) вчиняти будь-які дії щодо проведення перевірки відносно арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява відповідає вимогам визначеним ст. 152 КАС України.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи заявника, враховуючи відсутність необхідності у виклику заявника для подачі ним пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, суддя вважає за можливим здійснити розгляд даної заяви без проведення судового засідання та виклику заявника.

Розглянувши подану заяву, суддя зазначає про таке.

Відповідно до ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов`язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на наявність очевидних ознак протиправності вказаного рішення, оскільки воно винесене за відсутності на те законних підстав, адже з 02.09.2020 заявник не виконує повноваження як арбітражний керуючий у справі №918/56/20 та у нього відсутні будь-які документи по цій справі, у зв`язку з їх передачею новопризначеному арбітражному керуючому.

Суд зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про проведення позапланової перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 , яке оформлене Повідомленням про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02.11.2020 №07.2-10/20/3993 до ухвалення рішення в адміністративній справі, заявник посилається на те, що оскаржуване рішення є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом виконання, допуск Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, недопуск до перевірки призведе до негативних і незворотних наслідків для заявника, оскільки буде імперативною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, що може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Суд критично розцінює посилання заявника на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з тим, що в нього відсутні витребувані документи по справі №918/56/20, не надання яких призведе до притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, оскільки це є припущенням. Заявник не позбавлений права подати пояснення Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Львів) по факту відсутності документів по справі №918/56/20 та вказати, що на підставі ухвали Господарського суду Рівненської області від 02.09.2020 вони передані керуючому реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражному керуючому ОСОБА_3 .

Доказів відмови Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у прийнятті таких пояснень до уваги заявником суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності під час судового розгляду справи на підставі позову, про забезпечення якого просить позивач. Тобто, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Відтак суд висновує про необгрунтованість та передчасність посилання заявника на наведені підстави для забезпечення позову, оскільки у разі задоволення з цих підстав заяви про забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №813/112/18 не приймаються судом, оскільки обставини справи №813/112/18 не є тотожними зі справою №580/5022/20.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, чи не матиме наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, чи наявні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення цим рішення прав, свобод або інтересів заявника, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 90, 150-154, 241, 242, 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої до часу подання позовної заяви відмовити.

Копію ухвали направити арбітражному керуючому Ярмолінському Юрію Васильовичу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С.О. Кульчицький