Справа № 200/10232/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження в адміністративній справі

09 листопада 2020 р. Справа №200/10232/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 до голови Волноваської районної Ради В. Лубінця, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Волноваська районна Рада Донецької області, про визнання незаконним та скасування п. 7.1 Статуту комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до голови Волноваської районної Ради В. Лубінця про визнання незаконним та скасування п. 7.1 Статуту комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», визнання дій протиправними.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що рішенням Волноваської районної Ради №7/23-644 від 03.09.2018 року затверджено Статут комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», в який з перевищенням повноважень, в незаконний спосіб головою Волноваської районної Ради В.Лубінцем було внесено п.7.1, яким делеговано повноваження начальнику відділу культури і туризму Волноваської районної державної адміністрації призначати та звільняти з посади директора музею своїм наказом.

Позивач вважає, що вище зазначений пункт 7.1 Статуту протирічить вимогам п. 15 ст. 21-5 Закону України «Про культуру».

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд встановив наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і справ, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Предметом позовних вимог у цій справі є визнання незаконним та скасування пункту 7.1 Статуту комунального закладу, що затверджений рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено делегування районною Радою іншим особам своїх повноважень щодо звільнення директора комунального закладу. Позивач вважає, що рішенням, яким Волноваська районна Рада затвердила Статут комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», в незаконний спосіб було внесено п. 7.1 Статуту, яким делеговано повноваження начальнику відділу культури і туризму Волноваської районної ради державної адміністрації призначати та звільняти з посади директора музею своїм наказом.

За змістом статті 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 60 Закону № 280/97-ВР, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що управління органом місцевого самоврядування комунальним підприємством є діяльністю по управлінню власністю територіальної громади, яка містить ознаки приватноправового спору з майнових відносин.

Аналогічного правового висновку дійшла у своїй постанові від 27 травня 2020 року у справі № 813/1232/18 Велика Палата Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальний заклад «Волноваський районний краєзнавчий музей» є самостійним суб`єктом господарювання, об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста, що знаходяться в управлінні Волноваської районної ради.

Отже, Волноваська районна Рада, розпоряджаючись майном територіальної громади, реалізовувала організаційно-господарську діяльність, а тому рішення про внесення змін та доповнень до Статуту КЗ в цьому випадку не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС, а є рішеннями власника (засновника), якими такий власник (засновник) реалізує своє право на управління комунальною установою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до голови Волноваської районної Ради В. Лубінця, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Волноваська районна Рада Донецької області, про визнання незаконним та скасування п. 7.1 Статуту комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», визнання дій протиправними.

Згідно з вимогами ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом статтями 170, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до голови Волноваської районної Ради В. Лубінця, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Волноваська районна Рада Донецької області, про визнання незаконним та скасування п. 7.1 Статуту комунального закладу «Волноваський районний краєзнавчий музей», визнання дій протиправними.

Роз`яснити Позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а також, що повторне звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвалу складено та підписано 09 листопада 2020 року.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Є.В. Череповський