Справа № 280/5562/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 листопада 2020 року Справа № 280/5562/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, з фактичної дати звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на дострокове призначення пенсії за віком як матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого визнано інвалідом з дитинства та одночасно на день подачі заяви має страховий стаж більше 15 років та досягла віку 50 років. Стверджує, що наявність обставин, з якими законодавець пов`язує виникнення у позивача вказаного права підтверджуються належними доказами (довідками, висновками, трудовою книжкою, паспортом, тощо). Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

07.09.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №41741), в якому останній зазначає, що підстав для призначення позивачу дострокової пенсії немає у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують визнання її сина ОСОБА_2 інвалідом до досягнення ним шестирічного віку. Відповідно до медичного висновку №136 від 18.12.2006 ОСОБА_2 у віці 14 років вперше визнаний інвалідом. Відтак відсутні підстави для призначення та виплати дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства. Відтак, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у липні 2020 року звернулась до Управління обслуговування громадян Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері дитини інваліда з дитинства відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17 липня 2020 року Управлінням обслуговування громадян Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду вказаної заяви надано відповідь за вих. № 0800-0203-8/34533 про відсутність підстав для призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих визнання сина ОСОБА_2 інвалідом з дитинства до досягнення ним шестирічного віку.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено право на пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 3 частини першої вказаної статті право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, що не оспорюється у цій справі). За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме осіб з інвалідністю з дитинства.

Слід зазначити, що визначення терміну «осіб з інвалідністю з дитинства» не міститься ані в Законі № 875-ХІІ, ані в Законі № 2109-III . При цьому зі змісту абз. 2 п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317), інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з п. 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок 22-1) документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону);

Згідно із пунктом 2.18 Порядку № 22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, з наведених норм права вбачається, що законом не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 501/2838/16-а (провадження №К/9901/23238/18), у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №216/2437/16-а (провадження №К/9901/20559/18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла 50-ти річного віку, має загальний страховий стаж роботи понад 15 років, що не заперечується відповідачем, та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 8 зворотна сторона).

Факт здійснення догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 до шестирічного віку підтверджується: записами у трудовій книжці позивача «04.07.1988 звільнена з заводу по ст. 38 КЗпП УРСР по догляду за дитиною до восьмирічного віку», «31.03.1989 звільнена по догляду за дитиною до восьмирічного віку по ст. 38 КЗпП УРСР», «19.06.1991 звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною до восьмирічного віку по ст. 38 КЗпП УРСР», «22.03.1996 звільнена по ст. 38 КЗпП УРСР по догляду за дитиною до восьмирічного віку», медичним висновком № 136 від 18.12.2006 на дитину інваліда з дитинства віком до 16 років, в якому зазначено місце проживання ОСОБА_2 разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 ; довідкою про отримання допомоги № 7250 від 30.06.2020 Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району.

На підтвердження факту визнання ОСОБА_2 особою з інвалідністю з дитинства позивачем надано наступні документи, що досліджені судом:

-медичний висновок № 136 від 18.12.2006 на дитину інваліда з дитинства віком до 16 років, згідно якого ОСОБА_2 має захворювання цукровий діабет, що відповідає р.2 п.3 пп.3 « Переліку медичних показань, які надають право на отримання допомоги на дитину-інваліда в віці до 16 років» (а.с.11 зворотній бік);

- посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно якого про призначено державну соціальну допомогу ОСОБА_2 як інваліду з дитинства 3 групи (а.с. 10);

- довідка ЛКК № 840, видана ОСОБА_1 , що її дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний інвалідом з дитинства 18.12.2006 і має діагноз цукровий діабет 1 типу (а.с. 12);

- довідка, видана Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району № 7250 від 30.06.2020 ОСОБА_1 про те, що вона перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення по Дніпровському району та їй призначено допомогу по догляду за ОСОБА_2 , зазначено, що вона отримувала держану соціальну допомогу особам з інвалідність з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою за догляд (а.с. 12 зворотній бік);

- виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серія №657014, про встановлення ОСОБА_2 інваліду з дитинства, інвалідності третьої групи безстроково (а.с. 10 зворотній бік -11).

Тобто, вказані документи підтверджують той факт, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства.

Як встановлено судом та підтверджено належними доказами, зазначені документи надавалися відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії у вигляді листа від 17.07.2020 № 0800-0203-8/34533.

Аналізуючи вказані норми закону, враховуючи, що позивачем було надано належні та допустимі докази, якими підтверджується, що ОСОБА_2 за медичними показаннями визнаний особою з інвалідністю з дитинства, досягненням позивачкою віку 50 років та з урахуванням достатнього страхового стажу позивача для призначення дострокової пенсії, суд приходить до висновку, що рішення Управління обслуговування громадян Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладене в листі від 17.07.2020 № 0800-0203-8/34533 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства, прийнято в порушення вимог норм чинного законодавства, а тому таке рішення є протиправним.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Відтак, відповідач повинен був призначити позивачу пенсію з 08.07.2020 як матері особи з інвалідністю з дитинства, прийнявши відповідне рішення.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оскільки відповідачем не доведено належним чином правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, з фактичної дати звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд 158 - Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова