Справа № 280/2610/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВІДВОДУ СУДДІ

10 листопада 2020 рокуСправа № 280/2610/20
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву про відвід судді по справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.158-б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визначити протиправними дії відповідача щодо його відмови у перерахунку пенсії за віком, з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати - 3,13487, який був визначений відповідачем при попередньому перерахунку пенсії наукового працівника та страховим стажем 58 років;

- зобов`язати відповідача правильно, із застосуванням вимог ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахувати, починаючи з 01.10.2017 пенсію позивача за віком з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати - 3,13487, який був визначений відповідачем при попередньому перерахунку пенсії наукового працівника та страховим стажем 58 років.

Ухвалою суду від 21.04.2020 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.05.2020 адміністративний позов повернуто позивачу з усіма доданими до нього матеріалами.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 в адміністративній справі №280/2610/20 скасовано. Справу №280/2610/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

05.10.2020 адміністративна справа №280/2610/20 повернулась до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 03.11.2020. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.10.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про відвід судді (вх.№51052).

Ухвалою судді від 09.11.2020 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Садовому І.В .

Заяву про відвід судді Садовому І.В. у справі №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, передано для вирішення питання про відвід іншим суддею Запорізького окружного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 09.11.2020, адміністративну справу та заяву про відвід судді Садовому І.В. у справі №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20) передано для розгляду судді Сіпаці А.В.

Відповідно до ч.8, ч.11 ст.40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

В обґрунтування заяви про відвід судді Садовому І.В. від участі у розгляді справи №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20) ОСОБА_1 зазначає, що з квітня 2020 року у провадженні судді Садового І.В. знаходився її позов до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 12 травня 2020 року суддя Садовий І.В. своєю ухвалою її адміністративний позов повернув, з усіма доданими до нього матеріалами, посилаючись на те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до адміністративного суду, який суддя Садовий І.В. відмовився поновлювати, необгрунтовано вказуючи на те, що причина пропуску строку являється неповажною. Згідно її апеляції, ухвала суду від 12.05.2020 року була апеляційною інстанцією скасована, після чого її справу суддя Садовий І.В. прийняв до свого провадження. Вказує, попередні дії судді, до прийняття ухвали 12.05.2020, а саме: необґрунтована відмова в поновленні процесуального строку, необґрунтовані посилання на недоліки в позові, яких, ОСОБА_1 вважає, фактично не допускала, відмова в розгляді справи з її участю, викликають у неї сумніви у неупередженості і об`єктивності судді Садового І.В. Крім того, з посиланням на ст.37 КАС України зазначає, що суддя який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали.

Вирішуючи питання про заявлений відвід Садовому І.В. від участі у розгляді справи №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20) суд зазначає таке.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 КАС України).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною восьмою та одинадцятою цієї ж статті КАС України встановлено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд зазначає, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Стаття 6 Конвенції вимагає в суду у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність та об`єктивність.

Наведені ОСОБА_1 у заяві про відвід судді доводи, за яких, на її думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Садового І.В., якому передано на розгляд справу №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20), мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення суддею дій, які б свідчили про його упередженість чи ставить під сумнів об`єктивність судді не наведено. Натомість, мотиви заявника фактично свідчать про її незгоду з процесуальним рішенням судді, а саме, постановленням 12.05.2020 ухвали про повернення позовної заяви, що за правилами частини четвертої статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу.

Крім того, слід зазначити, що статтею 37 КАС України регламентована недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті Кодексу, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Отже, процесуальний закон не відносить до обставин, які виключають участь судді в розгляді справи, постановлення суддею ухвали про повернення позовної заяви, в разі її скасування судом апеляційної інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Відтак, ухвала про повернення позовної заяви не є об`єктивною обставиною існування упередженості та необ`єктивності судді.

З огляду на викладене, обставини, наведені ОСОБА_1 на обґрунтування заяви про відвід судді Садовому І.В., якому передано на розгляд справу №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20), не знайшли свого підтвердження, підстави для висновку про наявність передумов для відводу судді, визначені статтею 36, 37 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 36, 40, 241, 256 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Садовому І.В. у справі №280/2610/20 (Провадження №ПР/280/24/20) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 10.11.2020.

Суддя А.В. Сіпака