Справа № 120/6015/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

10 листопада 2020 р. Справа № 120/6015/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, адреса: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницька область, 21027)

про: визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку.

У межах строку, наданого судом на усунення недоліків, представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законодавцем.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням та сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Підставами для визнання причин пропуску строку звернення із даним позовом поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач оскаржує наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.03.2020 року № 2-5928/15-20-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У даному випадку, строк звернення до адміністративного суду з цим позовом закінчився у вересні 2020 року, однак, до суду позивач звернулась лише 26.10.2020 року, тобто за межами процесуальних строків, встановлених статтею 122 КАС України.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку звернення до суду вказано, що у зв`язку із запровадженням комплексу обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, позивач знаходилась із сім`єю за межами міста Вінниця до 01.05.2020 року.

Виходячи з вищезазначеного, представник позивача вважає, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними, а тому є законні підстави для його поновлення.

На підтвердження зазначених обставин представником позивача надано суду копії:

- конверта Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області;

- рішення Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 7 від 25.11.2011 року по надання дозволу на будівництво;

- плану меж земельної ділянки (кадастровий номер: :02:003:0098);

- державного акта на право власності на земельну ділянку.

Однак, зі змісту вказаних документів неможливо встановити факт перебування позивача за межами міста Вінниця та дату ознайомлення з наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.03.2020 року № 2-5928/15-20-СГ, а тому доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 лише 01.05.2020 року дізналася про прийняття оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження в поданих нею доказах.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ надіслано відповідачем за адресою місця проживання позивача, зареєстрованою у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Неотримання позивачем вказаної поштової кореспонденції за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, свідчить або про її відсутність за цією адресою, однак позивач не повідомляла Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про іншу адресу, на яку можна направляти поштову кореспонденцію, або свідчить про її небажання отримувати таку кореспонденцію, оскільки позивач могла припускати прийняття відповідачем рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку із поданням відповідного клопотання.

Наведене дає підстави суду дійти висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, а тому підстави для поновлення цього строку відсутні.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації нею своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не вказано та судом не встановлено.

Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України та іншими законами, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.04.2018 року у справі № 9901/473/18, від 11.03.2019 року у справі № 9901/95/19 та від 08.04.2019 року у справі № 9901/138/19.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Як уже зазначалося судом, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права особи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про поважність причин пропуску такого строку і його поновлення.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У цьому контексті суд звертає увагу, що позивачем 24.01.2020 року подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому остання протягом розумного часу могла проявити інтерес та вжити заходів щоб дізнатися про те, яке рішення прийнято за наслідками розгляду такого клопотання.

Реалізація позивачем права на отримання оскаржуваного рішення залежала виключно від її власного волевиявлення, оскільки поштову кореспонденцію за зареєстрованою в установленому порядку адресою місця проживання вона не отримувала, а до суб`єкта владних повноважень, що здійснював розгляд відповідного клопотання, вона не звернулась.

Окрім того, суд враховує відсутність доказів того, що позивачем вчинялися активні дії, спрямовані на встановлення підстав прийняття такого рішення або оскарження цього рішення до суду, що свідчить про стабільність відносин, які регулювало це рішення.

У відповідності до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що представником позивача не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Роз`яснити позивачу, що у силу положень частини 8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, адреса: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницька область, 21027) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чернюк Алла Юріївна