Справа № 759/17816/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2020 року №759/17816/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

треті особи Міністерство внутрішніх справ України,

Міністерство оборони України

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Пенсійного фонду України, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство внутрішніх справ України (далі по тексту третя особа 1), Міністерство оборони України (далі по тексту третя особа 2), в якому просить:

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок виплат пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати страхові внески до реєстру застрахованих осіб на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с за період з листопада 2008 року по січень 2012 року та з 25 серпня 2018 року по 09 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що у серпні 2017 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, однак Пенсійний фонд України відмовляється врахувати для нарахування пенсійних виплат стаж служби та грошове забезпечення в МВС, який, за твердженнями позивача, наявний в нього з 2008 по 2012 року у органах внутрішніх справ та з 2014 року по 2015 рік в Міністерстві оборони України, посилаючись на те, що вказаними органами не було перераховано страхові внески.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Представник Пенсійного фонду України у відзиві на позовну заяву послався на те, що Пенсійним фондом України не приймалось жодних рішень з питань пенсійного забезпечення позивача та рішень щодо відмови у перерахунку пенсії.

Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що з 08 червня 2007 року по 01 січня 2011 року обов`язок по наданню звітності до Пенсійного фонду України покладався на страхувальників підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, а в період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2015 року включно обов`язок по наданню звітності до органів доходів і зборів покладався на військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення та які сплачують за військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу єдиний внесок.

Представник Міністерства внутрішніх справ України у відзиві на позовну заяву послався на те, що у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2015 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII).

Представник Міністерства оборони України у відзиві на позовну заяву послався на те, що в період з 20 березня 2014 року по 10 березня 2015 року позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Порядок проведення перерахунку пенсії визначений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року.

Відповідно до вимог чинного законодавства, як вказує представник Міністерства оборони України, «силові» органи позбавлені права повідомляти про підстави проведення перерахунку пенсії та лише надсилають довідки про розмір грошового забезпечення на витребування територіальних Головних управлінь Пенсійного фонду України.

Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що обов`язок щодо визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям, а також оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів, покладено на військові комісаріати, а призначення та виплата пенсій здійснюються Пенсійним фондом України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2019 року для розгляду адміністративної справи №759/17816/17 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Шрамко Ю.Т.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, замінено відповідача Пенсійний фонд України на належного Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, у зв`язку з чим, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 .

Згідно з наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій.

Відповідно до копії відповіді №63603/03 на звернення позивача від 06 листопада 2017 року, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про порядок зарахування періодів роботи або проходження служби до страхового стажу.

Також, у листі зазначено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу на позивача відсутні дані за період з серпня 2014 року по січень 2015 року, тому відсутні підстави для врахування до страхового стажу та заробітку періоду військової служби та безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції.

Згідно з копією витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (по особовому складу) від 06 січня 2012 року №1 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу Головного управління звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга років на день звільнення складає у календарному обчисленні 04 роки 01 місяць 16 днів, у пільговому 05 років 08 місяців 10 днів.

Як вбачається з копії довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року, виданої позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 з листопада 2008 року по січень 2012 року отримував заробітну плату, на яку нараховано страхові внески (єдиний внесок).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06 грудня 2017 року №878, ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації в період з 20 березня 2014 року по 10 березня 2015 року. За весь період служби отримував грошове забезпечення, з якого нараховувався єдиний соціальний внесок 34,7% до 10 березня 2015 року, а також у довідці зазначено, що весь період служби зараховується до страхового стажу.

Вважаючи, що відповідачем не здійснено перерахунок виплат пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зараховано страхові внески до реєстру застрахованих осіб на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с за період з листопада 2008 року по січень 2012 року та з 25 серпня 2018 року по 09 січня 2015 року, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії, а також військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У підпунктах 7, 11 частини 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV зазначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону (пункт 2 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV).

Абзацом 4 частини 5 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі, якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Також, згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

При цьому, частиною 7 статті 7 цього ж Закону передбачено, що Перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та /або введення воєнного стану.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що військова служба за призовом під час мобілізації є різновидом військової служби, яка підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії.

В той же час, у відповідності до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У відповідності до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1) (далі по тексту - Порядок) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу 1 Порядку днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

У розділі ІІ Порядку зазначено перелік документів, які необхідні для здійснення перерахунку пенсії.

Як вже було зазначено судом, ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 20 березня 2014 року по 10 березня 2015 року, отримував грошове забезпечення, з якого нараховувався єдиний соціальний внесок 34,7% до 10 березня 2015 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та норм чинного законодавства, вказаний період має бути зарахований до страхового стажу.

Проте, судом також встановлено, що довідка, яка підтверджує наявність у позивача права на зарахування строку проходження військової служби до страхового стажу видана військовою частиною НОМЕР_1 у грудні 2017 року, а до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо зарахування цього періоду позивач звернувся у листопаді 2017 року, що, в свою чергу, дозволяє суду дійти висновку про те, що позивачем не виконані всі вимоги законодавства, зокрема, в частині подання необхідних документів для врахування періоду з 25 серпня 2014 року по 09 січня 2015 року до страхового стажу та, відповідно, зарахування страхових внесків до реєстру застрахованих осіб.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку про те, що з боку відповідача не допущено протиправної бездіяльності та не вчинено протиправних дій щодо незарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено надання останнім всіх необхідних документів до управління з метою вирішення цього питання.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання зарахувати страхові внески до реєстру застрахованих осіб за період з 25 серпня 2014 року по 09 січня 2015 року є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок виплат пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати страхові внески до реєстру застрахованих осіб на підставі довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії №1571 від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06 січня 2012 року №1о/с за період з листопада 2008 року по січень 2012 року, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки позивачем взагалі не доведено, а матеріалами справи не підтверджено, що період служби в органах внутрішніх справ України не було зараховано до страхового стажу позивача, а страхові внески не були враховані при обчисленні пенсії по інвалідності.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ), треті особи: Міністерство внутрішніх справ України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, ), міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко