Справа № 340/2787/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2787/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицькій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 р. (суддя Казанчук Г.П.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення

в с т а н о в и В:

05.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення, де просили скасувати податкове повідомлення рішення від 05.07.2019 р. № 0-1109.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не надано доказів, що позивач використовував належні йому на підставі власності об`єкти нерухомості у будь який інший, відмінний від сільськогосподарської діяльності.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 р., прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області правомірно, відповідно вимог чинного законодавства, сформоване податкове повідомлення рішення, а суд першої інстанції не врахував доводів відповідача.

На апеляційну скаргу відповідача, позивач подав відзив, де просив апеляцію фіскального органу відхилити, оскільки об`єктом господарювання є об`єкт нерухомості, тобто склад, який використовується позивачем, як сільськогосподарським товаровиробником, а не суб`єктом, як власником такої нерухомості.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2014 р. Приміщення, нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.01.2014 р. Компаніївською державною нотаріальною конторою.

Відповідно технічного паспорту на комплекс будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що за даною адресою розташовані зернові склади, загальною площею 1004,05 кв.

Довідка виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області № 2774 від 15.11.2019 р. підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно володіє на території Компаніївської селищної ради земельною ділянкою в розмірі 6,8239 га ріллі та 0,3581 га пасовищ і використовує їх за цільовим призначенням. Заборгованості по сплаті земельного податку не має. Земельна ділянка обробляється одноосібно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно даних АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, розташованого АДРЕСА_1 загальною площею 1004,05 кв.м., але на обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області як ФОП не перебуває, дохід від продажу сільськогосподарської продукції не декларує, в зв`язку з чим відповідач вважає, що твердження про використання нерухомого майна в сільськогосподарських цілях є безпідставним.

Судом встановлено, що на виконання вимог п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України 05.07.2019 р. сформовано та вручено ОСОБА_1 ППР форми «Ф» № 0-1109.

Статтею 266 ПК України передбачено, що « 266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. …266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. …266.2.2. Не є об`єктом оподаткування: …ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;…».

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що на фізичних та юридичних осіб, в тому числі нерезидентів, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості покладається обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Між тим, положення податкового кодексу визначають, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК «сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 01.10.2019 року по справі № 0340/1905/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та нарахування позивачу податку є наявність у останнього у власності об`єкту нежитлової нерухомості, а, саме, нежитлове приміщення зерносклади, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до «Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000», затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що належні позивачу нежитлові приміщення - зерносклади є спорудами сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку, що свідчить про те, що останні не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за таких підстав є небгрунтованим та безпідставним.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог та правомірності скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2019 р. № № 0-1109.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова