Справа № 160/6781/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року Справа № 160/6781/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Жарій О.І.
представника позивача Стрюк С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрохим" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрохим" (далі - ТОВ "Дніпрохим", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати:
В обґрунтування позову зазначено, що 24.01.2020 року між компанією DNEPROCHEM BALTIC (Литва) та ТОВ «Дніпрохим» був укладений контракт поставки полімерних матеріалів №2401. За умовами контракту компанія DNEPROCHEM BALTIC (Литва) взяла на себе зобов`язання поставляти, а ТОВ «Дніпрохим» купити полімерні матеріали. За умовами контракту вартість тари, пакування та маркування включаються до вартості товару. Позивачем на підставі контракту здійснено поставку трьох партій товару, до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані документи, визначені ст. 53 Митного кодексу України. За наслідками перевірки поданих документів митницею було витребувано додаткові документи, які частково були подані та надані детельні пояснення з приводу ненадання інших документів. Проте, митний орган не врахував подані декларантом відомості без належного обґрунтування та протиправно прийняв оспорювані рішення про коригування митної вартості та картки відмови, за якими було скориговано заявлену митну вартість ввезеного позивачем товару, що порушило права та законні інтереси підприємства та стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за результатами здійснення митного контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а отже, на думку відповідача, оскаржувані рішення прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Ухвалою суду від 21.07.2020 року відкладено підготовче засідання на 18.08.2020 року.
Ухвалою суду від 18.08.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 15.09.2020 року.
Ухвалою суду від 15.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2020 року.
В судове засідання 07.10.2020 року представник відповідача не з`явився; про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Неявка представника відповідача не перешкоджає судовому розгляду справи.
В судовому засіданні 07.10.2020 року оголошено перерву до 27.10.2020 року.
В судове засідання 27.10.2020 року представник відповідача не з`явився; про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Неявка представника відповідача не перешкоджає судовому розгляду справи.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ТОВ "Дніпрохим" 30.05.2001 року зареєстровано як юридична особа відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Матеріалами справи підтверджено, що 24.01.2020 року між DNEPROCHEM BALTIC UAB Республіка Литва (продавець) та ТОВ «Дніпрохим» (покупець) укладено контракт №2401. За умовами контракту продавець - компанія DNEPROCHEM BALTIC UAB Республіка Литва взяла на себе зобов`язання поставити, а покупець - ТОВ «Дніпрохим» купити полімерні матеріали (товар за договором) (а.с. 27-31).
За умовами п.1.2 Контракту вартість за одиницю Товару, загальна вартість кожної окремої партії Товару погоджується сторонами в Додатках до контракту. Вартість товару ухвалюється згідно з умовами поставки, зазначеними в Додатках до цього контракту згідно "Інкотермс 2010", включаючи вартість тари, пакування та маркування.
15.04.2020 року декларантом ТОВ «Дніпрохим» на підставі вищезазначеного контракту до відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса» для митного оформлення товару надано митну декларацію UA500020/2020/210599 від 15.04.2020 року та для підтвердження митної вартості товарів наступні документи:
- зовнішньоекономічний Договір (контракт) купівлі - продажу товарів № 2401 від 24.01.2020 року;
- коносамент (Bill of lading) MEDUUS270236 від 27.02.2020 року;
- навантажувальний документ (Bordereau) 475 від 13.04.2020 року;
- сертифікат про походження товару від 23.03.2020 року;
- Invoise №139771 від 27.02.2020 року;
- договір №04082017 від 04.08.2017 року про надання послуг митного брокера;
- сертифікат аналізу №07Н1921 від 27.02.2020 року;
- сертифікат аналізу №07Н1921 від 27.02.2020 року;
15.04.2020 року інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса» п/п «Одеський морський торговельний порт» Панасенко В.В. до ТОВ «Дніпрохим» було направлено запит (повідомлення) про надання додаткових документів: страхового полісу, декларації країни відправлення та її переклад, висновки про якісні характеристики товарів. Інспектором було зазначено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: відповідно до наданих товаросупровідних документів поставка товару здійснюється відповідно до умов поставки CFR Одеса згідно Інкотермс 2010, тому якщо вартість страхування включена у вартість товару, то необхідно надати страховий поліс. У наданих для митного оформлення документах (контракті, комерційному інвойсі, тощо) відсутня будь - яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Також у наданих до митного оформлення документах відсутня будь - яка інформація щодо включення /не включення вартості пакування до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані Товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Окрім того, документи мають різну щільність друку та різні шрифти, різну мову.
16.04.2020 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000042/2 від 16.04.2020 року та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/000184.
В обгрунтування прийнятого рішення посадовою особою відповідача зазначено, що декларантом не надано запитувані документи. Надані документи містяться розбіжності. Зокрема, у довідці містяться посилання на біржові котирування ICIS, якими підтверджено вартість товарів. У митного органу відсутні інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, однак наявна інформація про визнану митницею вартість подібних (аналогічних) товарів. Між митним органом та декларантом було проведено письмову консультацію стосовно обраного методу визначення митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС та встановлено, що митна вартість подібних (аналогічних) товарів є більшою: по товару №1 - МД №UА500130/2020/205154 від 18.02.2020 року, №UА209150/2020/4010 від 05.03.2020 року, №UА500130/2020/206191 від 25.02.2020 року - 1,1 дол. США за кг нетто (а.с. 34-35).
12.05.2020 року декларантом ТОВ «Дніпрохим» на підставі вищезазначеного контракту до відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса» для митного оформлення товару надано митну декларацію UA500020/2020/213212 від 12.05.2020 року та для підтвердження митної вартості товарів наступні документи:
- зовнішньоекономічний Договір (контракт) купівлі - продажу товарів № 2401 від 24.01.2020 року;
- коносамент (Bill of lading) МСВ0102193 від 23.03.2020 року;
- навантажувальний документ (Bordereau) 492 від 12.05.2020 року;
- договір №04082017 від 04.08.2017 року про надання послуг митного брокера;
- інші некласифіковані документи.
Листом за вих. № 1305-1 від 13.05.2020 року ТОВ «Дніпрохим» повідомив митний орган про те, що умовами п. 1.2. Контракту №2401 передбачено, що до ціни товару включено вартість пакування та маркування продукції, тобто в доповненнях до контракту вказується ціна з пакуванням та маркуванням. Банківські ревізити не є обов`язковими реквізитами в інвойсі та це не впливає на митну вартість товарів. Сертифікат аналізу датований 08.05.2020 року, тобто ця дата є датою складання документу, а не датою поставки товару. Одночасно ТОВ «Дніпрохим» повідомив митний орган про те, що Договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається позивачем не укладався, а тому платежі на користь третіх осіб не здійснювалися. Згідно додатку до Контракту (п.2 Умови оплати) передбачена відстрочка платежу 180 календарних днів з моменту поставки, а поставка товару буде здійснена після оформлення ВМД, а тому відображення на бухгалтерських рахунках даної операції є передчасним та не можливим, внаслідок чого не можливо надати виписку з бухгалтерської документації. Продавець не використовує та не надає прейскуранти, каталоги, тому ці документи відсутні у позивача. Надати митну декларацію країни відправлення також є неможливим внаслідок віднесення такої інформації до конфіденційної самим відправником товару. Позивачем було надано відповідачу додаткові документи: інвойс №193931 між DNEPROCHEM BALTIC UAB та Tricon Dry Chemicals, LLC від 08.05.2020 року.
В обгрунтування прийнятого рішення посадовою особою відповідача зазначено, що надані декларантом документи містять розбіжності. У інвойсі від 08.05.2020 року №193931 містяться розбіжності стосовно умов поставки та умов оплати: згідно інвойсу - 100% авансу на умовах поставки СІF, а у ЕМД в графі 20 зазначено поставка згідно Інкотермс 2010 -CRF, не надано банківську платіжку щодо 100% авансу. У митного органу наявна інформація щодо вартості ідентичних товарів. Між фіскальним органом та декларантом було проведено письмову консультацію стосовно обраного методу визначення митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості ідентичних товарів з урахуванням торгівельної марки є більшим: по товару №1 - МД №UА100060/2020/302939 від 28.01.2020 року на рівні 0,85 дол. США за кг нетто (а.с.64-65).
14.05.2020 року декларантом ТОВ «Дніпрохим» на підставі вищезазначеного контракту до відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса» для митного оформлення товару надано митну декларацію UA500020/2020/213590 від 14.05.2020 року та для підтвердження митної вартості товарів наступні документи:
- зовнішньоекономічний Договір (контракт) № 2401 від 24.01.2020 року ;
- коносамент (Bill of lading)МСВ0102194 від 23.03.2020 року;
- навантажувальний документ (Bordereau) 495 від 14.05.2020 року;
- договір №04082017 від 04.08.2017 року про надання послуг митного брокера;
- інші некласифіковані документи.
14.05.2020 року інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса» п/п «Одеський морський торговельний порт» Панасенко В.В. до ТОВ «Дніпрохим» було направлено запит (повідомлення) про надання додаткових документів, а саме: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару; копій митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару та сировини, за можливості інші документи. Підставою для витребування документів інспектор зазначив, що у наданих до митного оформлення документах, містяться розбіжності, а саме: у наданому до митного оформлення доповненні відсутня будь - яка інформація щодо включення /не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. В інвойсі відсутні банківські реквізити, проте графи IBAN, Beneficiary Bank SWIFT передбачені інвойсом. Наданий до митного оформлення сертифікат аналізу датований 08.05.2020 року, проте товар знаходиться в Україні з 17.04.2020 року.
Листом за вих. №1505-1 від 15.05.2020 року ТОВ «Дніпрохим» повідомило митний орган про те, що умовами п. 1.2. Контракту передбачено, що до ціни товару включено вартість пакування та маркування продукції, тобто в доповненнях до контракту вказується ціна з пакування та маркування. В інвойсі наявні банківські реквізити, а сертифікат аналізу датований 12.05.2020 року та ця дата є датою складання документу, а не датою поставки товару. Одночасно позивач ТОВ «Дніпрохим» повідомив митний орган про те, що Договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається позивачем не укладався, а тому платежі на користь третіх осіб не здійснювалися. Згідно додатку до Контракту (п.2 Умови оплати) передбачена відстрочка платежу 180 календарних днів з моменту поставки, а поставка товару буде здійснена після оформлення ВМД, а тому відображення на бухгалтерських рахунках даної операції є передчасним та не можливим, внаслідок чого не можливо надати виписку з бухгалтерської документації. Продавець не використовує та не надає прейскуранти, каталоги, тому ці документи відсутні у позивача. Надати митну декларацію країни відправлення також є неможливим внаслідок віднесення такої інформації до конфіденційної самим відправником товару. Позивачем було надано відповідачу додаткові документи: інвойс №194191 між DNEPROCHEM BALTIC UAB та Tricon Dry Chemicals, LLC від 12.05.2020 року та біржова інформація від 08.05.2020 року.
В обгрунтування прийнятого рішення посадовою особою відповідача зазначено, що за результатом проведеної консультації між фіскальним органом та декларантом по товару №1 було обрано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості по товару №1 є більшим: 0,89 дол. США за кг нетто (МД №UА500020/2020/205804 від 25.02.2020 року (а.с.86-87).
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
На підставі частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатам консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.
Проаналізувавши долучені до матеріалів справи документи судом встановлено, що за умовами п.1.2 Контракту вартість за одиницю Товару, загальна вартість кожної окремої партії Товару погоджується сторонами в Додатках до контракту. Вартість товару встановлюється згідно з умовами поставки, зазначеними в Додатках до цього контракту згідно "Інкотермс 2010", включаючи вартість тари, пакування та маркування.
На підставі Додатків до Контракту від 24.02.2020 року, 08.05.2020 року, 12.05.2020 року продавець постачає покупцю товар виключно на умовах поставки CFR Одеса, Україна; умови оплати - відстрочка платежу 180 днів з моменту доставки.
Згідно з положеннями Інкотермс-2010, умови поставки CFR не передбачають страхування товару.
Отже, суд приходить до висновку про безпідставність вимог відповідача щодо надання додаткових документів, які підтверджують страхування товару та вартість пакування.
Також, суд зазначає, що на вимогу митного органу позивачем були надані вичерпні пояснення щодо оформлення інвойсу та впливу інформації щодо банківських реквізитів на формування митної вартості товару; що сертифікат аналізу датований 12.05.2020 року та ця дата є датою складання документу, а не датою поставки товару; Договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається позивачем не укладався, а тому платежі на користь третіх осіб не здійснювалися; згідно додатку до Контракту (п.2 Умови оплати) передбачена відстрочка платежу 180 календарних днів з моменту поставки, а поставка товару буде здійснена після оформлення ВМД, а тому відображення на бухгалтерських рахунках даної операції є передчасним та не можливим, внаслідок чого не можливо надати виписку з бухгалтерської документації; продавець не використовує та не надає прейскуранти, каталоги, тому ці документи відсутні у позивача; надати митну декларацію країни відправлення також є неможливим внаслідок віднесення такої інформації до конфіденційної самим відправником товару.
Таким чином, на думку суду, позивачем надано достатні документи та інформація, які свідчать про правомірність визначення ТОВ «Дніпрохим» митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору).
Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
На підставі пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів;
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості ('обчислена вартість);
Відповідно до частини 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України N 598 від 24.05.2012 року передбачено, що у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу );невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Досліджуючи оскаржувані рішення про визначення митної вартості товарів з урахуванням вищенаведених норм, суд зазначає, що оскаржувані рішення містять лише посилання на номери митних декларацій, як на джерело інформації без будь-яких пояснень щодо коригувань та умов поставки.
Також, суд зазначає, що при обгрунтуванні неможливості послідовного застосування другорядних методів, митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів, чого відповідачем зроблено не було.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, наведе вище дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються виключно у спосіб, визначений законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, оскаржувані рішення винесені відповідачем не у спосіб, що визначений законодавством та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
На підставі викладеного, оскаржувані рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи, що єдиною підставою для винесення оскаржуваних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стало прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, підлягають визнанню протиправними та скасуванню і картки відмови.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Дніпрохим" є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 6306 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №9732 від 17.06.2020 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 6306 грн.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000042/2 від 16.04.2020 року .
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000054/1 від 14.05.2020 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000055/1 від 15.05.2020 року.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрохим" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 6306 (шість тисяч триста шість) гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 06.11.2020 року.

Суддя М.В. Бондар