Справа № 160/3063/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/3063/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року в адміністративній справі №160/3063/20 (головуючий суддя першої інстанції Юхно І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.03.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради з приводу розгляду його клопотання від 18.08.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;

- зобов`язати Дніпровську міську раду повторно розглянути його клопотання від 18.08.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з додатками, яке було зареєстровано 23.10.2019 року за №36/4804. Розглянувши клопотання, міська рада листом від 23.12.2019 року № 8/7-3709 повідомила, що позивачем не додано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, документів що посвідчують факт проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради. Позивач вважає, що жодна норма закону не вимагає вищезазначених документів, на яких наполягає відповідач, а в ст.118 ЗК України прописаний вичерпний перелік документів. До клопотання позивачем додатково було надано копію рішення від 26.08.1992 року №746 Дніпропетровської міської ради та наказ №100 від 08.04.1993 року, згідно яких було надано цю земельну ділянку для будівництва капітальних гаражів і зараз позивач бажає узаконити земельну ділянку, на якій розташований його гараж.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради з приводу розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.10.2019 року за вх. №36/4804 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Зобов`язано Дніпровську міську раду повторно розглянути клопотання від 23.10.2019 року за вх. №36/4804 ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з прийняттям відповідного рішення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначається, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалено з неповним дослідженням доказів, неправильним встановленням обставин у справі та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського міського голови з клопотанням від 18.08.2019 року, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

В поданому клопотанні зазначено, що на вказаній земельній ділянці розміщено гараж, цільове призначення ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів.

До клопотання позивачем позивачем додано копії:

- рішення міськради №746 від 26.08.1992 року;

- наказу №100 від 08.04.1993 року,

- паспорта громадянина України;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера;

- план земельної ділянки (картографічний документ) складеного в масштабі, який забезпечує чітке відображення всіх елементів та написів, що містять графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місця розташування її меж, контурів об`єктів нерухомого майна розташованих на земельній ділянці. Зазначений план земельної ділянки є графічним додатком до рішення міської ради.

Вказане звернення позивача зареєстровано 23.10.2019 року за вх.№36/4804.

23.12.2019 року Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради за вих. №8/7-3709 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.8).

В обгрунтування вказаної відмови зазначено, що до поданого клопотання не було додано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, документів, що посвідчують факт проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради; відповідно до вимог чинного законодавства приватизація та надання у користування громадянам земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна проводиться у разі надання громадянами правовстановлюючих документів на зазначене майно; у відповідності до Реєстру юридичних осіб гараж розташовано у гаражному кооперативі ОК «АГК «ПРЕС-2»; набуття прав на земельні ділянки кооперативами здійснюється саме як юридичними особами, а не окремо громадянами-членами кооперативу.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що у місячний строк з дати реєстрації клопотання, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не прийнято, чим порушено вимоги ч.3 ст.123 Земельного кодексу України. Відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен прийняти за законом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

За приписами частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із положеннями статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Приписами статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються такі питання, зокрема: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

З аналізу зазначених норм вюачається, що законодавством регламентовано обов`язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк з прийняттям відповідного рішення (про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмови у його наданні).

Судом першої інстанцій встановлено, що доказів подання клопотання до Дніпровської міської ради саме 18.08.2019 року позивачем не надано.

Разом з тим, клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою зареєстровано відповідачем 23.10.2019 року вх. № 36/4804, однак відповідне рішення відповідачем не прийнято.

Натомість Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради позивачу надано відповідь у вигляді листа про розгляд звернення від 23.12.2019 року №8/7-3709.

Отже, у місячний строк з дати реєстрації клопотання позивача, відповідачем не прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу, чим порушено вимоги частини третьої статті 123 ЗК України.

Враховуючи вище наведені обставинами, суд дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не ухвалив жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

За таких обставин відповідачем допущена протиправна бездіяльність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року №806/2208/17.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що виконавчий орган міської ради, який наділений повноваженнями у сфері земельних відносин, в тому числі щодо підготовки проектів рішень міської ради у сфері земельних відносин, не підготував відповідний проект, то і розгляд вказаного клопотання не виносився на сесію.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, є питаннями внутрішньої організації роботи Дніпровської міської ради. Такі обставини не можуть впливати на порядок розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу, визначений частиною третьою статті 123 ЗК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених зазначеним пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року в адміністративній справі №160/3063/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року в адміністративній справі № 160/3063/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак