Справа № 947/1452/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 947/1452/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування :

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про стягнення виконавчого збору у сумі 24773,60 грн. від 04.10.2019 за виконавчим провадженням №60238114;

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про відкриття виконавчого провадження за постановою №60238114 від 04.10.2019 про стягнення збору у розмірі 24773,60 грн;

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (витрат на проведення виконавчих дій) у сумі 269,00 грн. від 18.12.2019 за виконавчим провадженням №60905114;

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (витрат на проведення виконавчих дій) у сумі 69,00 грн. від 18.12.2019 за виконавчим провадженням №60905162;

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (витрат на проведення виконавчих дій) у сумі 269,00 грн. від 18.12.2019 за виконавчим провадженням №60905100;

- постанови державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бунтуша А.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (витрат на проведення виконавчих дій) у сумі 69,00 грн. від 18.12.2019 за виконавчим провадженням №60905124

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не отримувала постанов про відкриття виконавчого провадження з виконавчими листами, що потягло за собою безпідставне стягнення виконавчого збору. Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору та витрат боржника. Виконавчий збір та витрати стягуються на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинені дії, спрямовані на примусове виконання, які в даному випадку не вчинялися.

(б) Позиція відповідача

13.10.2020 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Відповідач вважає, що відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження було правомірним.

Відповідач пояснив, що відкрив виконавчі провадження №60238114 та № 60238010 в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», за заявою стягувача та на підставі оригіналу виконавчого листа, за яким позивач виступав боржником. Одночасно він виніс постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки це є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених ним дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником. Зазначав, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, тобто з моменту відкриття виконавчого провадження. При цьому стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Що стосується постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відповідач зазначає, що він вважає є законними, оскільки на момент їх винесення позивач не виконала добровільно рішення суду, а також вказані витрати не були сплачені. Відповідач вчиняв активні дії щодо примусового виконання рішення. Так, протягом жовтня - грудня 2019 року відповідач у зв`язку з невиконанням рішення суду позивачем, виконуючи свій обов`язок вживати заходи щодо примусового виконання рішення наклав арешти на майно боржника.

Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження він виніс з урахуванням розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, які пов`язані із виготовленням постанов та супровідних листів (папір, копіювання, друк), їх пересиланням. Всі спірні постанови відповідач направляв рекомендованими листами. Проте рекомендовані листи поверталися у зв`язку із закінченням строку зберігання.

(в) Пояснення третіх осіб

Третя особа, ОСОБА_2 , до суду не з`явився, участь свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Інформацію про причини неприбуття до суду не надав, своїм правом на подання пояснень щодо позову не скористався.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

10.03.2020 суд ухвалою залишив позовну заяву без руху та надав позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору, копію позову з додатками для відповідача, письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом з тих самих підстав.

Після усунення недоліків, 21.09.2020 суд ухвалою відкрив провадження у справі з урахуванням особливостей ст.ст.268, 287 КАС України.

21.09.2020 суд ухвалою закрив провадження в частині позовних вимог.

21.09.2020 суд ухвалою витребував у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження №60238114, зупинив провадження у справі до їх надходження.

05.11.2020 суд після надходження документів, які були витребувані, ухвалою поновив провадження у справі. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання , задовольнив клопотання відповідача та залучив третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 . У задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка відмовив.

10.11.2020 суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, з урахуванням термінового характеру розгляду даної категорії справ та через відсутність учасників справи продовжив розгляд справи у письмовій формі судового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом

04.10.2019 на примусове виконання до відповідача надійшла від стягувача ОСОБА_2 заява про відкриття виконавчого провадження на підставі оригіналу виконавчого листа №520/12018/18, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з позивача на користь стягувача суми попередньої оплати за Договором №618 від 24.05.2017 в розмірі 247736,00 грн.

Крім того, в цей же день, 04.10.2019, стягувач на примусове виконання надав також заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі того ж виконавчого листа про стягнення з позивача на його користь пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором №618 від 24.05.2017 в розмірі 12950,60 грн.

04.10.2019 за вказаними заявами стягувача ОСОБА_2 та на підставі оригіналу виконавчого листа №520/12018/18 відповідач постановами відкрив два виконавчих провадження:

- № 60238114 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 суми попередньої оплати за Договором №618 від 24.05.2017 в розмірі 247736,00 грн .В цій же постанові про відкриття виконавчого провадження відповідач постановив стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 24773,6 грн. (а.с.100);

- № 60238010 про стягнення з позивача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором №618 від 24.05.2017 в розмірі 12950,60 грн.

В межах виконавчого провадження №60238114 про стягнення суми попередньої оплати за Договором №618 відповідач виніс наступні постанови:

- 04.10.2019 постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 269, 00 грн. У даній постанові відповідач встановив, що в ході проведення виконавчих дій витрачено 269, 00 грн. З яких 69,00 грн - витрати на реєстрацію відомостей в АСВП та 200, 00 грн.- витрати на матеріально-технічне забезпечення та відправку кореспонденції (а.с.103).

- 08.10.2019 постанову про накладення арешту на транспорті засоби позивача, а також постанову про розшук майна (а.с.108, 118).

- 03.12.2019 відповідач через невиконання боржником вимог виконавчого документу у виконавчому провадженні №60238114 виніс постанову про арешт всього майна, що належить позивачу (а.с.114-115).

Вказані документи, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені на адресу позивача та повернуті 22.10.2019 за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.104-105).

В межах виконавчого провадження №60238010 про стягнення з позивача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідач виніс наступні постанови:

- від 04.10.2019 про стягнення виконавчого збору у сумі 1295,06 грн.(а.с.15).

- від 04.10.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 269, 00 грн.(а.с.16).

17.12.2019 відповідач у зв`язку з надходженням заяви від стягувача про повернення виконавчого документа виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №60238114 (а.с.128).

Через те, що на момент повернення стягувачу виконавчого листа, не були сплачені позивачем виконавчий збір та витрати виконавчого провадження відповідач прийняв наступні постанови:

- 18.12.2019 постанову про відкриття виконавчого провадження №60905144 по примусовому виконанню постанови №60238114, виданої 04.10.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24773,60 грн.(а.с.12).

-18.12.2019 постанову про відкриття виконавчого провадження №60905162 по примусовому виконанню постанови №60238114 від 04.10.2019 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.(а.с.13).

- 18.12.2019 відповідач у виконавчому провадженні №60905162 прийняв постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 69,00 грн. ( реєстрація відомостей в АСВП) на підставі постанови державного виконавця №60238114 від 04.10.2019 про стягнення витрат розмірі 269,00 грн.(а.с.14).

18.12.2019 відповідач у виконавчому провадженні №60905100 прийняв постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ( реєстрація відомостей в АСВП та витрати на матеріально-технічне забезпечення, відправку кореспонденції) у сумі 269,00 грн. на підставі постанови державного виконавця №60238010 від 04.10.2019 про стягнення виконавчого збору у сумі 1295,06 грн.(а.с.15).

18.12.2019 відповідач у виконавчому провадженні №60905124 прийняв постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ( реєстрація відомостей в АСВП ) у сумі 69,00 грн. на підставі постанови державного виконавця №60238010 від 04.10.2019 про стягнення витрат у сумі 269, 00 грн.(а.с.16).

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

V. Джерела права та висновки суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні норми права.

Стаття 19 Конституції України визначає: « Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Законом який встановлює порядок виконання судових рішень та рішень інших органів, які належать до обов`язкового виконання є ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII: «Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню».

Згідно з п.1 ч.1 статті 26 Закону № 1404-VIII: «Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення […];

Відповідно до частини 5 цієї статті: «Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону».

В частині 2 статті 27 Закону № 1404-VIII вказано: «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Відповідно до абз. першого частини 4 даної статті: « Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В частині 5 статті 27 Закону № 1404-VIII вказані умови за яких виконавчий збір не стягується:

« 5. Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом».

З аналізу вказаних правових норм суд погоджується з аргументами відповідача, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених ним дій і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником. Стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, тобто з моменту відкриття виконавчого провадження. При цьому стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

У вказаних спірних правовідносинах умови, за яких позивач не повинен сплачувати виконавчий збір відсутні.

Отже стягнення виконавчого збору, крім зазначених законом випадків, пов`язується з початком примусового виконання. В свою чергу примусове виконання рішення починається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору з боржника є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 28 квітня 2020 у справі №480/3452/19.

Повертаючись до спірних правовідносин, на підставі аналізу норм Закону № 1404-VIII та, з огляду на те, що постанови про відкриття виконавчих проваджень № 60238114 та № 60238010 (на підставі виконавчого листа №520/12018/18, виданого Київським районним судом м. Одеса) із зазначенням стягнення сум виконавчого збору, були винесені на підставі заяви стягувача про примусове виконання судового рішення, суд робить висновок про їх законність.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 42 Закону № 1404-VIII: «Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження».

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/50): « Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку))».

Питання доведення до відома учасників виконавчого провадження прийняття постанов в рамках виконавчого провадження регулюється статтею 28 Закону № 1404-VIIІ .

Так, згідно з ч.1 цієї статті : «Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення».

З огляду на матеріали справи, постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення судового збору та витрат виконавчого провадження направлялися рекомендованими листами.

Відповідно до ч.1 статті 18 Закону № 1404-VIIІ: «Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

У частині 3 цієї статті вказано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право серед іншого проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інше; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Аргументи позивача про те, що відповідач не вчиняв дії, які спрямовані на виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Постановами про накладення арешту на майно та іншими матеріалами справи підтверджується вжиття відповідачем активних заходів щодо примусового виконання судового рішення ( реєстрація відомостей в АСВП, відправка кореспонденції). Даний факт свідчить про те, що відповідач здійснював витрати пов`язані з примусовим виконанням.

Далі суд звертає увагу на частину 3 статті 40 Закону № 1404-VIIІ, відповідно до якої: «У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом».

Також згідно з п.2 розділу VI Інструкції 512/5: «Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією».

Таким чином, з урахуванням того факту, що на момент повернення стягувачу за його заявою виконавчого листа, не були сплачені позивачем виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, суд робить висновок, що відповідач правомірно прийняв наступні постанови:

- постанову від 18.12.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження №60905144

- постанову від 18.12.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження №60905162.

- постанову від 18.12.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження №60905100

- постанову від 18.12.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження №60905124.

Отже на підставі викладених обставин суд робить висновок, що всі оскаржувані постанови були прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 1404-VIIІ. Відтак -позовні вимоги не належать до задоволення.

VI. Судові витрати

Оскільки впродовж розгляду справи у суду не було необхідності у виклику свідків та призначення експертизи, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

3. Позивач- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач -Перший Київський відділ ДВС (; 65080, м.Одеса, вул. Ген. Петрова,1).

Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Я. Бойко

.