Справа № 360/3878/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3878/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 жовтня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення стажу роботи позивача періоди з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року у Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року у Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому до наявного страхового стажу;

2) зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи позивача за період з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року у Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року у Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому до наявного страхового стажу, починаючи з дати звернення за призначенням пенсії з 10 червня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 26 серпня 2020 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, за якою позивачу призначено пенсію з 10 червня 2020 року, але у розписці-повідомленні відповідачем зазначено, що позивач має ще надати довідку про підтвердження записів в трудовій книжці №№ 3-5, тобто за період роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року у Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації.

На особистому прийомі працівниками відповідача усно позивачу заявлено, що і записи в трудовій книжці №№ 10-12 викликають у них сумніви, оскільки, нібито, відтиск печатки після запису № 12 є нечітким. При цьому, позивача усно попросили надати додатково документи на підтвердження роботи в періоді з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року у Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому, і це не зважаючи на те, що під час первинної подачі документів працівники відповідача не зазначали у розписці-повідомленні, щоб позивач надала додаткові документи для записів №№ 10- 12, вважаючи, що цього не потрібно робити.

Позивачем 21 вересня 2020 року відповідачу подано заяву із документами, які збереглися у позивача, на підтвердження роботи в період з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року у Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому, на яку отримано лист відповідача від 24 вересня 2020 року, в якому зазначено, що ані період роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року, ані період роботи з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року відповідач не зараховує до стажу позивача, оскільки записи, нібито, внесені невірно та нечитабельна печатка. Позивач зазначає, що всі надані нею документи відповідач до уваги не брав, а заяву від 21 вересня 2020 року взагалі вважає зверненням, а тому будь-якого рішення по спірному питанню так і не прийняв.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Ухвалою від 19 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 36-37).

Від УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 05 листопада 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 56-59).

З 10 червня 2020 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV при наявності загального стажу роботи 34 роки 09 місяців 28 днів.

Позивач 21 вересня 2020 року звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із письмовим зверненням, зареєстрованим відповідно до Закону України «Про звернення громадян», щодо врахування до стажу періодів роботи для розрахунку пенсії.

З посиланням на положення статті 44 Закону № 1058-IV, Порядку № 22-1 відповідач зазначає, що обов`язок проведення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначення (перерахунку) пенсії виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа. Подання іншого за формою та змістом письмового документа з приводу перерахунку пенсії не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення у формі протоколу стосовно призначення пенсії. Отже, перерахунок пенсії здійснюється у разі звернення пенсіонера з заявою встановленого зразка до пенсійного органу у разі виникнення права на підвищення пенсії та провадиться з таких строків, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа. Позивач із заявою встановленого зразка до відповідача не зверталася. Тому її заява від 21 вересня 2020 року про перерахунок пенсії розглянута, як звернення, будь-якого рішення з приводу її розгляду управлінням не приймалось.

При прийнятті рішення про призначення пенсії до загального стажу роботи не враховано період роботи позивача з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації (записи в трудовій книжці №№ 3-5) та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому (записи в трудовій книжці №№ 10-12), оскільки записи за ці періоди внесені невірно. При дослідженні трудової книжки позивача від 27 червня 1979 року НОМЕР_1 встановлено, що в записі № 5 є виправлення в дані та номері наказу щодо звільнення, тобто міститься невірний запис, який повинен бути підтверджений документально. В записі № 12 нечитабельна печатка підприємства, тобто і цей запис має бути підтверджений документально. Таким чином, для зарахування до загального стажу на підставі трудової книжки вказаних періодів роботи відсутні законні підстави.

З вищевикладених підстав відповідач вважає, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення, тому у суду відсутні підстави для його скасування та задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорту громадянина України, картки фізичної особи - платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 4-8).

Позивач звернулася до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою від 26 серпня 2020 року про призначення пенсії, разом з якою надано, серед іншого, трудову книжку від 01 серпня 1979 серії НОМЕР_1 , диплом про навчання серії НОМЕР_3 , довідку про прийняття на роботу від 20 лютого 2020 року № 5 (арк. спр. 43).

У розписці-повідомленні до заяви та документів, прийнятих УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 26 серпня 2020 року і зареєстрованих за № 6517, вказано про необхідність надання довідки на запис в трудовій книжці 3-5 до 25 листопада 2020 року (арк. спр. 18).

Згідно з протоколом призначення пенсії від 02 вересня 2020 року, позивачу з 10 червня 2020 року призначено пенсію за віком в загальному розмірі 6156,84 грн, страховий стаж 34 роки 09 місяців 28 днів, страховий стаж до 01.01.2004 21 рік 01 місяць 5 днів, страховий стаж після 01.01.2004 13 років 08 місяців 23 дні (арк. спр. 44).

З розрахунку страхового стажу з`ясовано, що відповідачем до страхового стажу не зарахований період роботи позивача з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі НОТ Української філії ЦІНОПУР та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року у відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому (арк. спр. 45).

Позивачем 21 вересня 2020 року подано до відповідача заяву про зарахування до страхового стажу роботу позивача з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому (записи №№ 10-12) (арк. спр. 19).

Листом від 24 вересня 2020 року № 252-275/Ф-02/8-1216/20 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомлено позивачу, що через недотримання останньою вимог законодавства, заяву від 21 вересня 2020 року розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Повідомлено, що при прийнятті рішення про призначення пенсії до загального стажу роботи не враховано періоди роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі НОТ Української філії ЦІНОПУР (записи №№ 3-5) та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому (записи №№ 10-12), оскільки записи і трудовій книжці за ці періоди внесені невірно. В записі № 5 є виправлення в даті та номері наказу щодо звільнення, тобто міститься невірний запис, який повинен бути підтверджений документально. В записі № 12 нечитабельна печатка підприємства, що не відповідає вимогам Інструкції № 162, тобто зазначений запис повинен бути підтверджений документально. Тому відсутні підстави для зарахування вказаних періодів роботи до загального стажу на підставі трудової книжки (арк. спр. 20-21).

Дослідженням трудової книжки від 01 серпня 1979 серії НОМЕР_4 встановлено, що у ній за спірний період наявні такі записи:

Ворошиловградський обласний центр НОП Української філії ЦІНОПУР

запис № 3 від 10 липня 1980 року: тимчасово призначена на посаду технолога проектно-технологічного відділу громадського харчування, наказ від 10 липня 1980 року № 25-к;

запис № 4 від 20 листопада 1980 року: тимчасово призначена на посаду економіста проектно-технологічного відділу роздрібної торгівлі, наказ від 20 листопада 1980 року № 32-к;

запис № 5 від 19 лютого 1981 року : звільнена за заявою про переведення за пунктом 5 статті 36 КЗпП України, наказ від 18 лютого 1981 року № 8-к;

Відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому

запис № 10 від 09 листопада 1982 року: прийнята на посаду інспектора госпрозрахункової прейскурантної групи, наказ від 09 листопада 1982 року № 79;

запис № 11 від 13 грудня 1983 року: переведена на посаду старшого економіста відділу, наказ від 13 грудня 1983 року № 76;

запис № 12 від 05 квітня 1988 року: наданий розрахунок у зв`язку з переведенням на іншу роботу згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП України, наказ від 04 квітня 1988 року № 14 (арк. спр. 9-17).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; […].

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ; […].

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).

Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції).

Пунктом 2.14 Інструкції визначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви […].

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами потребуються виключено у випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

При цьому, значення трудової книжки як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом з листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 24 вересня 2020 року № 252-275/Ф-02/8-1216/20, відповідач відмовляє у зарахуванні до загального стажу позивача періодів її роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі НОП Української філії ЦІНОПУР та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому через недоліки, допущені роботодавцем в оформленні трудової книжки позивача.

Проте, суд вважає, що не всі недоліки, допущені роботодавцем при оформленні трудової книжки та внесенні записів про роботу працівника, можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 17 липня 2018 року у справі № 220/989/17.

Як встановлено судом, вищевказані записи про роботу позивача у спірному періоді підтверджують факт її зайнятості з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року на роботах у Ворошиловградському обласному центрі НОП Української філії ЦІНОПУР та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому, тому, на думку суду, наявних у трудовій книжці записів достатньо для зарахування цих періодів роботи позивача до її загального страхового стажу.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що записи в трудовій книжці про роботу позивача, до яких має зауваження відповідач, у повній мірі узгоджуються з наступними записами, внесеними іншими роботодавцями, до яких відповідач жодних зауважень не має та зарахував до загального страхового стажу позивача.

Крім того, як вже вищевказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністров України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач безпідставно не зараховує до загального страхового стажу вище вказані періоди роботи позивача.

Що стосується тверджень відповідача, що заява про перерахунок пенсії не встановленого зразка, тому не породжує такого наслідку, як здійснення перерахунку призначеної пенсії, суд зазначає, що дійсно аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії є заява встановленого зразка, а також додані до неї документи, які підтверджують право на такий перерахунок, надані до органу Пенсійного фонду України в установленому чинним законодавством порядку.

Такий висновок суду у повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у численних постановах, зокрема, від 22 жовтня 2020 року в справі № 263/3305/17, від 29 жовтня 2020 року в справі № 524/7494/16-а.

Однак для розгляду даної справи такі твердження відповідача не є вирішальними та не мають впливу на рішення суду, оскільки відповідач мав зарахувати спірний стаж позивача до її загального страхового стажу ще під час прийняття рішення про призначення пенсії за віком, поданої із дотриманням положень Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1, чого ним не зроблено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення положень Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1 щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі НОП Української філії ЦІНОПУР та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому, підтверджений записами у трудовій книжці позивача, ще під час прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для задоволення позову в повному обсязі, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн як за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено квитанцією про сплату від 13 жовтня 2020 року (арк. спр. 3).

Оскільки позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не включення періодів роботи ОСОБА_1 з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому до загального страхового стажу.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10 липня 1980 року по 19 лютого 1981 року в Ворошиловградському обласному центрі наукової організації праці Української філії Центрального інституту наукової організації праці, управління та раціоналізації та з 09 листопада 1982 року по 05 квітня 1988 року в відділі цін Ворошиловградського обласного виконкому, з дня призначення пенсії за віком - 10 червня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова