Справа № 260/2984/20
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2020 року м. Ужгород№ 260/2984/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю.

при секретарі судових засідань - Завидняк А.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - не з`явився;

представника відповідача - Міськова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведенні призначення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 оформлену листом від 09.07.2020 року №1371-1534/Л-02/8-0700/20.

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку з 27 серпня 2011 року.

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у потрійному розмірі до страхового стажу період роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС за період з 01.01.1986 року по 31.12.1988 року, призначити та виплати пенсію з урахуванням зазначеного страхового стажу, з 05.05.2014 року.

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, на підставі ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 05.05.2014 року .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 час навчання у Закарпатському автоучебному комбінаті за період з 04.11.1974 року по 17.03.1975 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється інвалідом III групи як учасник ліквідації на ЧАЕС другої категорії. На підтвердження даних обставин у позивача наявне посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС II категорії. Окрім того, Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суд від 12.05.2011 року у справі № 2а- 3422/10/0770, яке набрало законної сили було встановлено факт, що протягом 1986-1988 років ОСОБА_1 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суд від 12.05.2011 року у справі № 2а-3422/10/0770 встановлено, що згідно рішення уряду України та на підставі відповідних документів про відрядження, товарно-транспортних накладних на перевезення вантажу ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_2 дата видачі 12 листопада 1990 р. учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1986-1988 pp., яке позивачу видало Закарпатське ТПО автотранспорту. Після видачі ОСОБА_1 нового посвідчення учасника аварії на ЧАЕС Позивач звернувся із заявою встановленого зразка до Управління Пенсійного фонду в м. Ужгороді для призначення пільгової пенсії. До заяви позивачем було долучено довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; документи про стаж (трудову книжку); військовий квиток; посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС №228005 від 27.07.201 1 року та копію рішення суду № 2а-3422/10/0770, довідки по заробітній платі, свідоцтво про народження, свідоцтво про навчання в автошколі серії НОМЕР_3 від 20.03.1975 року. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 листом Управління ГІФУ в м. Ужгороді заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку (ЧАЕС). Свою відмову у призначенні пенсії орган Пенсійного фонду аргументує тим, що право на зниження пенсійного віку визначається на підставі первинних документів, а посвідчення не є належним підтвердженням перебування особи в зоні відчуження. 24.04.2014 року згідно акту огляду МСЕК ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, що дало йому право звернутися за призначенням пенсії по інвалідності. Так, 05.05.2014 року ОСОБА_1 вдруге звернувся за призначенням пенсії по інвалідності додавши до заяви довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; документи про стаж (трудову книжку); військовий квиток; посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС №228005 від 27.07.201 І року та копію рішення суду № 2а-3422/10/0770, довідки по заробітній платі, свідоцтво про народження, свідоцтво про навчання в автошколі серії НОМЕР_3 від 20.03.1975 року. Протоколом №1748 від 13.05.2014 року Управлінням Пенсійного фонду в м. Ужгороді було призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу певних періодів роботи позивач змушений був звернутись за захистом своїх прав до безоплатної правової допомоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду даної справи в судове засідання не з`явився, клопотання про розгляд справи в порядку ст. 194 КАС України на адресу суду не направляв.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому додатково пояснивши, що згідно статті 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставою для надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є підтвердження факту роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та здійснення таких дій безпосередньо у зоні відчуження, однак позивачем не надано жодних документів, які містили би відомості та які б підтверджували виконання робіт позивачем безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як це передбачено діючим законодавством. Крім цього, відповідач у відзиві на позовну заяву звернув увагу і на те, що у трудовій книжці позивача відсутні будь-які записи про періоди навчання у Закарпатському автоучебному комбінаті, ним не надано інших підтверджуючих документів про навчання, тому вимоги позивача зарахувати до стажу період навчання у Закарпатському автоучебному комбінаті, автомобільній школі з 04.11.1974 року по 17.03.1975 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, а також досліджених в ході судового розгляду оригіналів матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , останній із 24.04.2014 року перебував на обліку в Ужгородському міському управлінні Пенсійного фонду України, а на момент звернення до суду - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та станом на сьогодні отримує пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV на підставі самостійно поданої заяви про призначення пенсії від 05.05.2014 року. Протоколом №1748 від 13.05.2014 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності.

Позивачем, 22.06.2020 року засобами поштового зв`язку надіслано до Головного управління письмову заяву щодо проведення йому призначення та перерахунку пенсії за віком за нормами Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ(а.с.19).

Зважаючи на зміст заяви та її подання засобами поштового зв`язку, дану заяву було розглянуто і надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до вимог п.2 абз. 2 ч.1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій. Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

Згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а саме: - особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсійне забезпечення регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі

Закон № 796-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно статті 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ст. 55 Закону 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу: категорії осіб, які постраждали: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) при призначенні пенсії за віком із застосування норм статті 55 Закону 796 документами, що засвідчують особливий статус є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

З аналізу даної норми підставою для надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є підтвердження факту роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та здійснення таких дій безпосередньо у зоні відчуження.
Натомість, позивач просить суд зарахувати йому період до стажу роботи в потрійному розмірі з 1986 по 1988 року з розрахунку 730 днів*3 = 2190 днів, що дає право для перерахунку пенсії.
Однак, в всупереч вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачем не надано жодних документів ні до органу пенсійного фонду, ні в судовому засіданні, які містили би відомості та які б підтверджували виконання робіт позивачем безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як це передбачено діючим законодавством.

Тому вимога позивача, щодо призначення йому пенсії за віком у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку з 27.08.2011 року немає жодного законодавчого підґрунтя та відповідно не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про не зарахування до страхового стажу у потрійному розмірі періоду перебування з 1986р. по 1988р. у зоні відчуження та здійснення перерахунку пенсії за віком, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 796 час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вказаною нормою встановлено, порядок надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлює порядок зарахування стажу у порядку, визначеному на конкретний період Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з аналізу даної норми також випливає, що для надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи потрібно підтвердити факт роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та здійснення таких дій безпосередньо у зоні відчуження. Як уже зазначалося вище, позивачем не додано жодного документу, який би міг би підтвердити факт перебування позивача необхідну кількість днів саме в зоні відчуження. У матеріалах пенсійної справи міститься лише посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №228005, але одного посвідчення є недостатнім для встановлення вказаних пільг.

Стосовно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 року по справі №2а-3422/10/0770, на яке посилається позивач, суд звертає увагу на те, що даним рішенням було лише зобов`язано Головне управління праці та соціального захисту населення Закарпатської ОДА замінити позивачу посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Слід зазначити, що у даній справі не вирішувалося питання щодо призначення пенсії за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії певний період у потрійному розмірі і проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796. Тому посилання позивача на дане рішення є безпідставним.

Щодо позовної вимоги позивача про не включення до розрахунку страхового стажу періоду з 04.11.1974 року по 17.03.1975 року суд зазначає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1-3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Свідоцтво серії НОМЕР_3 від 20.03.1975, яке було надано позивачем, не можна брати до уваги, оскільки прізвище, ім`я та по батькові вказано « ОСОБА_2 "( мовою оригіналу), а позивачем по справі являється ОСОБА_1 , що в даному випадку судом не можливо встановити, що це одна і та ж особа, а не дві різні особи.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те, що до набрання чинності Законом № 1058, питання обчислення стажу роботи визначалось ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-Х11 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Відповідно до п. «д» вказаної статті до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п. 5 Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1998 №65, зміст навчання - це науково - обґрунтований методичний та дидактичний навчальний матеріал, засвоєння якого забезпечує здобуття освіти і кваліфікації згідно з освітньо - кваліфікаційним рівнем.

Згідно з п.п. «з» п. 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590. Крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Оскільки у трудовій книжці позивача відсутні будь-які записи про періоди навчання у Закарпатському автоучебному комбінаті, ним не надано інших підтверджуючих документів про навчання, тому вимоги позивача зарахувати до стажу період навчання у Закарпатському автоучебному комбінаті, автомобільній школі з 04.11.1974 року по 17.03.1975 року є такими, що не підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, в ході розгляду справи надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність та обґрунтованість своїх дій, з огляду на що суд вважає, що відсутні підстави для визнання їх протиправними, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи вище6викладене та керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 12.11.2020 року.

СуддяЮ.Ю.Дору