Справа № 580/4293/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року справа № 580/4293/20

14 годин 45 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/4293/20

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання протиправною та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, прийняв рішення.

02.10.2020 ФОП ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо прийняття рішення від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Ухвалою від 02.10.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 08.10.2020. Ухвалою від 08.10.2020 відкладено розгляд справи до 12.11.2020. Ухвалою від 13.01.2020 допущено заміну відповідача правонаступником.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені з єдиного внеску від 14.09.2020 № є протиправним та належить скасуванню, позаяк внески сплачувались позивачем вчасно та повністю, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідач позов не визнав, 04.03.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 (далі Закон № 2464) днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. Частиною 12 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок належить сплаті незалежно від фінансового стану платника. Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафну санкцію за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. На суму недоїмки нараховується пеня відповідно до частини 10 статті 25 Закону № 2464 з розрахунку 0.1 % недоплати за кожен день прострочення платежу. Відповідачем зазначено, що згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 № 508/26953 зі змінами та доповненнями, за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Приймається одне рішення на всю суму несплаченої недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів платника. У відзиві зазначено, що позивачем укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (розмір єдиного внеску складав 36.6 % від самостійно визначеної суми, на яку нараховувався єдиний внесок та сплачувався за кодом бюджетної класифікації 71050000). З 01.01.2016 в частину 1 статті 10 Закону № 2464 внесено зміни та виключено абзац 1 даної статті. 31.12.2015 з позивачем автоматично розірвано договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. З 01.01.2016 розмір єдиного внеску складав 22 % від самостійно визначеної суми, на яку нараховувався єдиний внесок та належав сплаті за кодом бюджетної класифікації 71040000. ФОП ОСОБА_1 сплату єдиного внеску за період січень-вересень 2016 року здійснювала на рахунок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (код 71050000), що призвело до утворення боргу. Відповідач, обґрунтовуючи прийняття спірного рішення мотивує дії тим, що позивач провів оплату не на той рахунок, а відтак відсутність сплати на визначеному рахунку є підставою для нарахування штрафу та пені, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просив відмовити. 11.11.2020 та 12.11.2020 відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

27.10.2020 позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та пені є неправомірним, що зокрема підтверджується правовою позицією Верховного Суду у рішенні від 14.11.2018 № 805/3665/16-а. Позивач у судове засідання не прибула, причин неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Згідно частини 4 статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом №2464. Інструкцією, що визначає процедуру нарахування і сплати ЄСВ страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів є Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі Інструкція № 499).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу підприємця ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30). Згідно відомостей з ЄДР позивача взято на облік в органах державної податкової служби 11.01.2005 як платника ЄСВ.

Відповідно до пункту 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом з рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі № 580/30/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, що набрало законної сили 21.05.2019 (ЄДРСР 81237043) встановлено, що у період з січня до вересня 2016 року позивач сплачувала єдиний внесок на рахунок № НОМЕР_2 . Рахунок для зарахування єдиного соціального внеску № НОМЕР_2 закрито у зв`язку з проведенням реорганізації територіальних органів ДФС згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби». Дата останнього руху по рахунку 19.09.2016. Відповідно до облікової картки платника у період з січня до вересня 2016 року позивачем сплачувались кошти з єдиного внеску до бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 71050000. Судом встановлено, що з жовтня до грудня 2016 року позивач сплачувала єдиний внесок на рахунок № НОМЕР_3 . Рахунок для зарахування єдиного соціального внеску № 2319 відкрито 03.10.2016. У період з жовтня до грудня 2016 року, у 2017 році, та у 2018 році позивачем сплачувались кошти з єдиного внеску до бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 71040000. Кошти сплачені позивачем за кодом бюджетної класифікації 71050000 вважаються відповідачем такими, що не є сумами з єдиного внеску, а тому, кошти, що сплачувались позивачем у подальшому за кодом бюджетної класифікації 71040000 зараховувались у порядку календарної черговості.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.07.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 до позивача застосовано штраф у сумі 467,81 грн та нараховано пеню за період з 20.07.2018 до 08.11.2018 у сумі 69,56 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач звернулась до Державної податкової служби України зі скаргою від 11.08.2020 № б/н (вх. № 32356/6 від 18.08.2020) за результатами розгляду якої рішенням від 04.09.2020 № 27060/6/99-00-06-03-01-06 рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.07.2020 № скасовано та вважається відкликаним з дня прийняття, зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області прийняти та направити нове рішення з урахуванням висновків рішення від 04.09.2020 № 27060/6/99-00-06-03-01-06, відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 до позивача застосовано штраф у сумі 467,81 грн та нараховано пеню за період з 20.07.2018 до 08.11.2018 у сумі 69,56 грн, а всього у сумі 537,37 грн (а.с.19). Сума за рішенням від 20.07.2020 та від 14.09.2020 є тотожними.

Вважаючи дії відповідача щодо прийняття рішення від 14.09.2020 № протиправним, позивач звернулась до суду з позовом.

Оцінюючи доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) під час виконання державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно частини 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Пункт 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 3-1 частини 1 статті 1 Закону № 2464 органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (у частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи. Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2464 для зарахування єдиного внеску у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Відповідно до частини 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються: фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Згідно частини 10 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 1.1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів України від 19.09.2013 №493/815, що було чинне до 25.03.2016 (далі - Положення № 493/815) передбачалось, що Положення розроблено відповідно до статей 8, 9, 11, 25 Закону № 2464 з метою регламентування руху коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та фінансових санкцій, що застосовуються згідно із Законом, на рахунках, відкритих в органах Державної казначейської служби України відповідно до вимог законодавства. Відповідно до пункту 2.1 Положення № 493/815 територіальні органи в областях, державні податкові інспекції в районах, містах, районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, що належать розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій. Рахунки 3719 відкриваються у розрізі категорій платників, визначених Законом. Рахунки 3719 відкриваються на балансі Державної казначейської служби України та на балансі головних управлінь Державної казначейської служби України в областях. Згідно пункту 2.2 Положення № 493/815 відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв територіальних органів та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики. Розрахункове обслуговування територіальних органів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів між органами Казначейства і власниками рахунків згідно з вимогами порядку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики. Пункт 3.1 Положення № 493/815 встановлено, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Згідно пункту 1 розділу 2 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 12.02.2016 № 54 (далі - Положення № 54) Державна фіскальна служба України та її територіальні органи в областях, місті Києві, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об`єднані державні податкові інспекції ДФС відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, що належать розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» для зарахування та розподілу страхових коштів. Пунктом 2 розділу 2 Положення № 54 визначено, що відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв ДФС і територіальних органів ДФС та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики. Розрахунково-касове обслуговування ДФС та територіальних органів ДФС здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів між органами Казначейства і власниками рахунків згідно з вимогами порядку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики. Відповідно до пункту 1 розділу 3 Положення № 54 страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Суд зазначає, що суми єдиного внеску зараховуються на єдиний казначейський рахунок - 3719 «Рахунок для зарахування коштів, що належать розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування». Помилкове зазначення цифрового коду платежу у платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску, за умови зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок - 3719, не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк, а відтак і для застосування відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску.

Сплачені позивачем суми єдиного внеску обліковуються на єдиному казначейському рахунку - 3719 «Рахунок для зарахування коштів, що належать розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, що позивач перерахування єдиного внеску здійснював за кодом класифікації доходів бюджету 71050000 (а.с.59) замість 71040000 (а.с.60), суд дійшов висновку про неврахування усіх обставин під час застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску та нарахування пені, позаяк помилкове зазначення певного реквізиту призначення платежу не є достатньою підставою для висновку про несплату ЄСВ у строк, встановлений пунктом 8 статті 9 Закону № 2464, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування штрафу та нарахування пені відповідно до частини 10 статті 25 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі № 803/1039/17 (ЄДРСР 79509669). Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частини 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідач приймаючи рішення від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій 467,81 грн та нарахування пені у сумі 69,56 грн за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, всього у сумі 537,37 грн діяв не у спосіб, що визначено законами України, з використанням повноваження не з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що рішення від 14.09.2020 № належить скасувати, адміністративний позов задовольнити повністю.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції від 27.09.2020 № 45424, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат із сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо прийняття рішення від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 537 (п`ятсот тридцять сім) грн 37 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 14.09.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 537 (п`ятсот тридцять сім) грн 37 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик, 235, м.Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 12.11.2020.

Суддя Л.В. Трофімова