Справа № 816/118/18
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 816/118/18

адміністративне провадження № К/9901/58171/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 у складі судді Єресько Л.О. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у складі колегії суддів: Бенедик А.П. (суддя-доповідач), Мельнікової Л.В., Гуцала М.І. у справі №816/118/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеодастру) про:

1.1. визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладеного у листі від 07.12.2017 №15915/6-17;

1.2. зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву (клопотання) позивача від 13.11.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населеного пункту з врахуванням висновків суду.

2. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2018, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

3.1. 13.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Броварівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населеного пункту (с. Кирияківка).

3.2. До клопотання додані графічні матеріали (з публічної кадастрової карти України), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорта, ідентифікаційного номера.

3.3. Також позивач повідомив відповідача, що ним не використано право на одержання у власність земельної ділянки безоплатно для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності.

3.4. За результатами розгляду клопотання ГУ Держгеокадастру надано відповідь, оформлену листом від 07.12.2017 № 5915/6-17, у якій вказано, що за інформацією відділу у Глобинському районі запитувана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності згідно державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ-09 від 29.12.1995. Тому, посилаючись на вимоги пункту 6 статті 15-1, статтю 122 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) відповідач вказав на відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача.

3.5. Судом першої інстанції досліджено, що земельна ділянка, яку бажав отримати ОСОБА_1 , належить до земель, переданих у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства "Ленінець" (надалі - КСП "Ленінець") на підставі рішення Глобинської районної ради народних депутатів від 22.12.1995, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ-09 від 29.12.1995, виданим Глобинською районною Радою народних депутатів Глобинського району Полтавської області на підтвердження передачі у колективну власність 4409,0 га землі в межах згідно з планом для виробництва сільськогосподарської продукції.

3.6. При цьому, на вимогу суду першої інстанції архівним сектором Глобинської РДА було надано архівну довідку від 28.02.2018 №04-02/238, за змістом якої рішенням загальних зборів колгоспу "Ленінець" (протокол №2 від 28.12.1992) вирішено реорганізувати колгосп "Ленінець" в КСП "Ленінець", яке є правонаступником колгоспу з усіма його правами і обов`язками. У зв`язку з цим, розпорядженням представника президента України в Глобинському районі від 11.02.1993 №42 зареєстровано КСП "Ленінець" (с. Броварки, Глобинський район).

3.7. Листом Головного управління статистики у Полтавській області від 08.02.2018 № 03.3-19/85з, наданим на запит суду першої інстанції, повідомлено, що КСП "Ленінець" (39026, Полтавська область, Глобинский район, с. Броварки, ідентифікаційний 03771838) зареєстроване 11.02.1993, запис №42 і відомості про його припинення (реорганізацію) до органів державної статистики не надходили.

3.8. Розпорядженням голови Глобинської районної державної адміністрації від 02.02.2000 №53 зареєстроване Приватне сільськогосподарське підприємство "Броварки" (надал - ПСП "Броварки") та його Статут, а розпорядженням від 04.04.2000 №230 - внесені зміни до розділу 3 пункт 3.7 Статуту ПСП "Броварки" наступного змісту: "ПСП "Броварки" являється правонаступником майна та боргів КСП "Ленінець".

3.9. 25.12.2013 була проведена державна реєстрація припинення юридичної особи ПСП "Броварки" шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігрейн-Агро" (надалі - ТОВ "Юнігрейн-Агро").

3.10. Таким чином, КСП "Ленінець" має правонаступника - ПСП "Броварки", якого було припинено шляхом приєднання до ТОВ "Юнігрейн-Агро".

4. Приймаючи судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що земельна ділянка, яку бажав отримати позивач, відноситься до земель колективної власності та у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися нею, а тому суди дійшли до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача від 13.11.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Броварівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами пункту (с. Кирияківка).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач - ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

5.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що чинним на даний час законодавством не передбачено можливості існування права колективної власності. На його переконання, у разі якщо на момент розгляду справи КСП "Ленінець" було припинене, то запитувана земельна ділянка перейшла у державну власність і відповідач мав надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність позивача.

6. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6.1. На обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені на основі правильного застосування норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

7. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 08.02.2020, далі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8. Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

9. Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

10. Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

11. Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

12. За змістом частини сьомої цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач виконав вимоги закону в частині надання необхідних документів у відповідності до статті 118 ЗК України.

14. Натомість, згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

15. Центральним орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру як передбачено Положенням, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.

16. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що нормою частини 4 статті 122 ЗК України Держземагентство України, його територіальні органи наділено повноваженнями передавати у власність або у користування громадян для всіх потреб земельні ділянки сільськогосподарського призначення виключно державної власності.

17. Тому, з`ясування судами питання належності запитуваної позивачем земельної ділянки до земель державної власності мало вирішальне значення при розгляді даної справи.

18. Зокрема, пунктами 1-2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 (надалі - Указ №720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

19. Пунктом 2 Указу №720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

20. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, саме на виконання Указу №720/95 від 08.08.1995 та постанови Кабінету Міністрів України "Про стан реформування земельних відносин" від 12.02.1996, за результатами розгляду робочого проекту приватизації земель КСП "Ленінець" розпорядженням голови Глобинської райдержадміністрації Полтавської області від 26.11.1997 "Про затвердження робочого проекту передачі земель колективної власності у приватну членам КСП "Ленінець" Глобинського району" було затверджено робочий проект передачі земель колективної власності у приватну громадянам, які мають на це право; затверджено уточнену площу земельної частки (паю) в розмірі 3,13 га.

21. При цьому, судами попередніх інстанцій також встановлено, що у відповідача відсутні відомості про те, що невитребувані після реалізації проекту приватизації земель КСП "Ленінець" внаслідок розпаювання паї були передані в установленому законодавством порядку до державної власності.

22. Таким чином, землі колективної власності, які не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на які підтверджується державним актом на право колективної власності на землю, не належать до сфери розпорядження ГУ Держгеокадастру відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України.

23. Що стосується доводів, викладених у касаційній скарзі, то варто наголосити, що відповідно до пункту 7 розділу Х "Перехідні положення", громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

24. Згідно статей 107-109 Цивільного кодексу України, статті 59 Господарського кодексу України, статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 №2114-XII, при реорганізації до новоствореного підприємства переходять майнові права і обов`язки колишнього підприємства в обсязі, що відповідає виду реорганізації.

25. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" від 02.04.2002 №449 (чинної на час спірних правовідносин) установлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

26. Тому, відсутність у чинному законодавстві режиму колективної власності, так само як і припинення КСП "Ленінець" шляхом його реорганізації з наявністю правонаступника, жодним чином не спростовує правильності висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

27. Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах Верховний Суд дійшов у постанові від 29.04.2020 №815/2605/16.

28. За приписами статті 350 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі №816/118/18 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя Шарапа В.М.

Судді Желєзний І.В.

Чиркін С.М.