Справа № 520/11365/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2020 року № 520/11365/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Служавого Є.І.

відповідача - Юрченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (вул. Свободи, буд. 1,смт. Чкаловське, Чугуївський район, Харківська область, 63544, ) про визнання незаконним та скасування правил,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області , в якому просив суд визнати незаконним та скасувати п. 10.3 Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, затверджених Рішенням Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області ЬХІІ сесії VIII скликання від 18 червня 2020 року "Про затвердження Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області ЬХІІ сесії VIII скликання від 18 червня 2020 року «Про затвердження Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області» затверджено Правила благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області (далі за текстом - Правила благоустрою).

Пунктом 10.3 вищевказаних Правил встановлено, що Особистим селянським господарствам утримувати свійських тварин на відокремлених ділянках з дотриманням розмірів санітарно-захисних зон від тваринницької ферми до межі житлової забудови, розмір зон залежить від кількості поголів`я тварин.

Прийняття відповідачем п. 10.3 Правил благоустрою порушує як права позивача, так і норми чинного законодавства України, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в обґрунтування своєї правової позиції надав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою позивач володіє двома земельними ділянками: 1) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(0,15 га) та 2) для ведення особистого селянського господарства (0,3179 га).

На другій ділянці розташований сарай, в якому позивач в рамках ведення особистого селянського господарства розводить свиней.

Рішенням Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області ЬХІІ сесії VIII скликання від 18 червня 2020 року «Про затвердження Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області» затверджено Правила благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області (далі за текстом - Правила благоустрою)..

Пунктом 10.3 вищевказаних Правил встановлено, що Особистим селянським господарствам утримувати свійських тварин на відокремлених ділянках з дотриманням розмірів санітарно-захисних зон від тваринницької ферми до межі житлової забудови, розмір зон залежить від кількості поголів`я тварин, зокрема: на 15 голів 25м., на 30 голів 50м., на 50 голів 75 м., на 75 голів 100 м., на 100 голів 150м., на 150 голів 300 м., на 200 голів 400 м.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з положеннями ст.ст. 2, 3 Закону, благоустрій населених пунктів передбачає:

розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів;

організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів

Система благоустрою населених пунктів включає:

управління у сфері благоустрою населених пунктів;

визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів;

організацію благоустрою населених пунктів;

стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів;

фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів;

здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів;

встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до п. 44 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Системно аналізуючи вищевикладені норми, суд приходить до висновків, що законодавством України не віднесено до питань благоустрою території населеного пункту встановлення санітарно-захисних зон. Крім того, до компетенції сільських, селищних, міських рад не віднесено встановлення санітарно-захисних зон і повноважень у них для цього немає.

Згідно з діючим законодавством України повноваження з встановлення та контролю за дотриманням санітарно-захисних зон належить виключно до функцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства.

Таким чином, враховуючи, що відповідач у своєму відзиві сам посилається на Наказ МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», в якому, зокрема, зазначено про санітарно-захисні зони та їх межі та розміри. Тому суд вказує, що саме до компетенції вищевказаного органу, на нормативно-правовий акт якого посилається відповідач у своєму відзиві і належить повноваження щодо встановлення санітарно-захисних зон у населених пунктах, а не до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (вул. Свободи, буд. 1, смт. Чкаловське, Чугуївський район, Харківська область, 63544, ) про визнання незаконним та скасування правил - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п. 10.3 Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, затверджених Рішенням Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області ЬХІІ сесії VIII скликання від 18 червня 2020 року «Про затвердження Правил благоустрою території населених пунктів Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (вул. Свободи, буд. 1, смт. Чкаловське, Чугуївський район, Харківська область, 63544, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2020 року.

Суддя Зінченко А.В.