Справа № 640/6470/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Київ № 640/6470/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області
провизнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, код ЄДР: 39767930), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ від 26.02.2020 № 5685-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

2) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є полковником у відставці. У 2009 році був звільнений у запас з лав Збройних Сил України. Позивач має військовий стаж 42 календарних роки. Зазначає, що протягом служби неодноразово виконував обов`язки у складі сил миротворчого контингенту ООН від України в місцях де відбувалися військові збройні конфлікти, зокрема у Косово, Республіки Конго, Сьєрра-Леоне, Ліберії та Лівані. Нагороджений численними державними нагородами. Посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 17 листопада 1997 року.

Зазначає, що землі у власності не має та ніколи її не отримував.

Позивач зазначає, що 22 січня 2020 року з метою реалізації своїх прав передбачених статтею 121 Земельного Кодексу України та пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надіслав поштовим зв`язком до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки с/г призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

До вказаного клопотання у відповідності до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, як зазначає позивач, ним також було додано завірені особистим підписом копії паспорту, ідентифікаційного коду, викопіювання з Публічної кадастрової карти з зазначенням місця розташування бажаної земельної ділянки та посвідчення учасника бойових дій.

Позивач зазначає, що в подальшому йому стало відомо, що дане клопотання надійшло до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, обліковано за вхідним номером №Д-2367/0/25-20 від 28.01.2020 та прийнято до розгляду.

У позові зазначається, що 06 березня 2020 року на адресу позивача від відповідача надійшов лист з копією наказу №5685-СГ від 26.02.2020, яким було відмовлено у задоволенні клопотання позивача у зв`язку з його нібито невідповідністю вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а саме по причині відсутності схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель на території Голобородьківської сільської ради.

Однак, як зазначає позивач, у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України зазначено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, на думку позивача, відмовляючи у задоволенні його клопотання у зв`язку з його невідповідністю на думку Відповідача, вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, в якості підстави відмови відповідач послався на причину, яка взагалі відсутня в даній статті. Підстав відмови, які дійсно передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, відповідачем у наказі не зазначено.

Позивач вважає відмову протиправною, такою, що порушує його права. У зв`язку з цим просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Зазначає, що дійсно 22.01.2020 року ОСОБА_1 подано до Головного управління заяву (вх. № Д - 2367/0/25-20 від 28.01.2020) щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області.

За результатами розгляду вищезазначеного клопотання, Головним управлінням наказом № 5685-СГ від 26.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання, у зв`язку із невідповідністю поданого клопотання вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а саме відсутня схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Голобородьківської сільської ради.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на положення ч. 6 ст. 118 ЗК України та ч. 7 ст. 118 ЗК України, зазначаючи також, що згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України реалізує функції по передачі земельних ділянок с/г призначення державної власності у відповідно до вимог ЗК України, які знаходяться за межами населених пунктів.

При цьому рішення щодо надання земельних ділянок у власність або користування, приймаються органами виконавчої влади у відповідності та на підставах згідно вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України.

Звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України розпоряджається тільки вільними землями сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів.

Відносно правових підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, які мають вичерпний характер, звертає увагу на постанову Верховного від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17 та постанову ВС від 24 квітня 2018року у справі № 814/1961/17.

Звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року № 522/17384/16-а, зокрема, у п. 19, зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень в місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко- економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Щодо підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою звертає увагу також на п. 67 Постанови ВС від 17 грудня 2018 року у справі 509/4156/15-а.

Крім того, посилається на ст. 45 Закону України «Про землеустрій» («Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць»).

Стосовно позовної вимоги про скасування наказу № 5685-СГ від 26.02.2020 про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та зобов`язання Головного управління надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області звертає увагу на дискреційні повноваження ГУ.

Враховуючи викладене у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій він наполягав на обґрунтованості позовних вимог.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 25.02.2020 прийнято позовну залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою судді від 30.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Встановлені судом обставини.

Так, 22.01.2020 позивачем на адресу відповідача сформовано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району.

До заяви було надано: копія паспорту, копія довідки з кодом, викопіювання з кадастрової карти, копія посвідчення УБД.

Між тим, оскаржуваним наказом, з посиланням на положення ст. 15-1, 118, 122 ЗК України відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з підстав невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, а саме: відсутня схема землеустрою і техніко-економічне обґрунтування використання та охорони земель на території Голобородьківської сільської ради.

При цьому, учасниками справи не заперечується власне право позивача щодо звернення із такого роду клопотанням, як і компетенція відповідача щодо розгляду та вирішення такого роду клопотань.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Згідно із частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта:

вимогам законів,

прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів,

генеральних планів населених пунктів

та іншої містобудівної документації,

схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У свою чергу слід зазначити, що пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Відтак, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання.

В контексті доводів відповідача в обґрунтування спірного рішення щодо відсутності схеми землеустрою і ТЕО використання та охорони земель, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про землеустрій» схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо розроблення схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України 02.10.2013 № 395, схеми землеустрою є передпроектним документом, в якому на основі врахування природних, економічних та соціальних умов розробляється комплекс взаємозв`язаних заходів щодо раціонального використання земельних ресурсів, їх розвитку і організації, встановленню інфраструктури, яка відповідає потребам адміністративно-територіальної одиниці.

У свою чергу, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону земель» схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць та робочі проекти землеустрою є документацією із землеустрою в галузі охорони земель.

Проаналізувавши встановлені судом обставини в кореспонденції з наведеними нормами законів України, суд звертає увагу на те, що у даному випадку рішення про відмову у наданні дозволу прийнято з підстав відсутності схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування, хоча визначеною Законом підставою для відмови є невідповідність місця розташування об`єкта схемі землеустрою і техніко-економічного обґрунтування.

Є очевидним, що значення «відсутність» чогось не є рівнозначним значенню «невідповідність».

Надання позивачем схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування не передбачено ч. 6 ст. 118 ЗК України.

З іншого боку, відповідач не навів обґрунтувань та не надав доказів невідповідності поданих позивачем документів вимогам частин 6 та 7 ст. 118 ЗК України та наявності передбачених підстав для прийняття рішення про відмову.

Наведене у сукупності свідчить про невідповідність спірного рішення вимогам закону та, відповідно, наявності підстав для його скасування.

У свою чергу, оскільки інших підстав для відмови не зазначено у спірному рішенні, а з матеріалів справи вбачається виконання позивачем вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, суд вважає за можливе у даному випадку прийняти рішення про зобов`язання відповідача прийняти певне рішення, а саме: зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу, визначеному у зверненні відповідача до відповідача, оскільки для його прийняття такого рішення позивачем виконано всі умови, визначені вище, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відносно доводів відповідача щодо так званих «дискреційних повноважень» відповідача, слід зазначити, що судова практика вже неодноразово звертала увагу суб`єктів владних повноважень, що наявність таких повноважень передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень одного з кількох легітимних варіантів поведінки (рішень) того варіанту чи того рішення, яке він вважає найбільш найкращим для громадянина, суспільства чи держави.

Наявність таких повноважень не передбачає прийняття свавільних, незаконних рішень.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, код ЄДР: 39767930) від 26.02.2020 № 5685-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, код ЄДР: 39767930) прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 292, 293, 295, 296 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України та п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін