Справа № 360/2687/20
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року справа №360/2687/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року (повний текст складено 18.08.2020 року, м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/2687/20 (головуючий І інстанції суддя Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.07.2020 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати подання до Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 7568,25 гривень; вирішити питання відшкодування судових витрат (а.с. 1-3).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 360/2687/20 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненаправлення подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 7568,25 грн за її заявою від 15.06.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати та звернутись з поданням до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 7568,25 грн. (сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн 25 коп.) згідно її заяви від 15.06.2020 та квитанції № 100 від 25.05.2012.

Вирішено питання відшкодування судових витрат (а.с. 59-66).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що норми Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування » та пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740 визначено, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, а тому позбавлений можливості встановити придбавання житла конкретною особою вперше.

Вважає, що надані позивачем докази не можуть вважатися достатніми, оскільки не підтверджують факт придбавання позивачем житла в минулому, чи придбання ним житла вперше.

Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, який набрав чинності з 01.01.2013 року, строк зберігання вищезазначених документів 5 років. А отже, провести звірку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та надати подання до органів Державної казначейської служби про повернення коштів у Пенсійного фонду України немає можливості.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважає, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом , належним відповідачем є Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Також апелянт вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, оскільки про право на повернення судового збору повинна була дізнатися у 2012 році.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 7-9).

25.05.2012 року між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу Кізімою В.В., відповідно до якого Продавець передав домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , а Покупець прийняв домоволодіння і сплатив за нього оговорену грошову суму 300000 грн. Відповідно до п. 9 вказаного договору загальна вартість домоволодіння згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» становить 756825,00 грн. (а. с. 10-12).

Інформаційна довідка № 212378966 від 12.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить, що ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу домоволодіння № НОМЕР_2 від 25.05.2012 року, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а. с. 14).

Під час укладання договору ОСОБА_1 було сплачено 7568,25 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується квитанцією № 100 від 25.05.2012 року (а. с. 13).

15.06.2020 року позивач звернулась до ГУПФУ в Луганській області із заявою про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, в якій зазначила, що домоволодіння, яке вона придбала відповідно до договору купівлі-продажу від 25.05.2012, є першим нерухомим майном, яке вона придбала, тому відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звільнена від сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з чим грошові кошти, сплачені як збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7565,28 грн. за квитанцією від 25.05.2012 року № 100, підлягають поверненню.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила повернути безпідставно сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7568,25 грн. шляхом складання та подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про повернення у готівковій формі коштів за чеком органу казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу казначейства та видати на руки ОСОБА_1 вказане подання. До заяви було додано: копію паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 , копію договору купівлі-продажу домоволодіння, копію квитанції про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 15).

ГУ ПФУ в Луганській області листом від 25.06.2020 року № 1200-010404-8/12424 відмовило позивачу у повернені збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з тим, що надані нею документи не підтверджують факт не придбання житла в минулому чи придбання житла вперше. Також відповідач зазначив, що згідно Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41, який діяв на час сплати збору, термін зберігання документів про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування 3 роки. Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, який набрав чинності з 01.01.2013, строк зберігання вищезазначених документів - 5 років. У зв`язку з чим провести звірку сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та надати подання до органів Державної казначейської служби про повернення коштів у Пенсійного фонду України немає можливості (а. с. 16).

Вирішуючи спір у даній справі колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацами першим та другим пункту 9 статті 1 Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400 (далі - Закон № 400) визначено, що платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

За змістом абзаців 3-5 частини 9 статті 1 Закону № 400 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріуси щокварталу до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Абзац 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 визначено, що Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: зокрема, забезпечує надходження від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства (пп. 2 п. 4 Положення).

За унормуванням п. 1.3 Розділу І Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р. за № 988/18283, облік надходження сум платежів ведеться спеціалістами відділу обліку надходження платежів управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах та районах у містах, а також у містах та районах (далі - органи Пенсійного фонду).

Пунктами 3, 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що помилково сплачені кошти на збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна повертають за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. В даному випадку таким органом виступає Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зверталося до суду з відповідним клопотанням про заміну неналежного відповідача у справі.

Але ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну неналежного відповідача у справі (а.с. 57-58).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що Переліком типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України 20.07.98 року № 41, який діяв на час сплати збору, термін зберігання документів про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування становив 3 роки.

Наведене унеможливлює провести відповідну звірку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та надати подання до органів Державної казначейської служби про повернення коштів.

За приписами ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України окреслено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, апелянтом були доведені підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Пункти 2 і 4 ч. 1 статті 317 КАС України обумовлюють, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, п. 2, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 360/2687/20 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар