Справа № 700/425/20
Суддя: Пічкур С. Д.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/425/20
Номер провадження 2-а/700/12/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Лисянськй районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря судового засідання: Кравець І.О., прокурора: Прудиуса О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка адміністративну справу №700/425/20 (провадження №2-а/700/12/20) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням законодавства України про охорону земель Дрозденка Володимира Ілліча, про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконною,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старшого державного інспектора у сфері державного конторолю за використанням та охороною земель та дотриманням законодавства України про охорону земель Дрозденка Володимира Ілліча про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконною.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В судове засідання з`явився прокурор Звенигородської місцевої прокуратури Тальнівського відділу Прудиус О.А. який підтримав клопотання заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури про вступ у справу прокурора та заміну неналежного відповідача.

Прокуратурою подано заяву про вступ у справу, яка обґрунтована необхідністю захисту прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Дослідивши доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, суд зазначає наступне.

Предметом спору в цій справі є оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, де відповідачем є відповідна посадова особа, яка винесла постанову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Разом з тим, за приписами частин третьої, четвертої статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Водночас, положення пункту 3 частини першої статті. 1311 Конституції України, відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, а таким, є Закон України Про прокуратуру.

Частиною третьою статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 53 КАС України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України Про прокуратуру дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах стає можливою лише за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Отже, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Задля того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру, виконує субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень (орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження), який або відсутній, або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16.

У заяві прокурором не зазначені причини, які перешкоджають відповідачеві самостійно здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, як не надано доказів неналежного виконання вказаного обов`язку. Натомість прокурор заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, для захисту інтересів якого він має намір вступити у справу. В той же час, право вибору відповідача належить позивачу, який відповідних клопотань не заявляв.

Більше того, прокурор не приймав участі у справі № 580/153/10 Черкаського окружного адміністративного суду, рішення у якій набрало законної сили 07 вересня 2020 року та має преюдиціальне значення у даній справі.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає про відсутність у спірних правовідносинах визначених законом підстав для представлення прокурором інтересів держави, оскільки відповідачем є посадова особа, яка винесла спірну постанову як суб`єкт владних повноважень.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.10.2019 року у справі № 320/1724/19, від 15.10.2019 року у справі № 810/3894/17, ухвалах від 15.04.2020 року у справі 580/4269/19, від 14.04.2020 у справі 580/36/20.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи необґрунтованість заяви про вступ у справу та відсутність правових підстав для вступу прокурора у дану справу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні відповідної заяви та з цих підстав не може бути задоволено клопотання прокурора про заміну відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтею 53 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури про вступ у справу № 700/425/2020.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Д.Пічкур