Справа № 360/3740/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3740/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 20 жовтня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (далі - відповідач, УПтаСЗН ВЦА м. Сєвєродонецьк), в якому позивач просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 09 вересня 2020 року;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», починаючи з дня звернення за її призначенням з 09 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 09 вересня 2020 року звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати щомісячної адресної допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», на яку отримала лист відповідача від 15 вересня 2020 року № 8573/10 з відмовою у продовженні щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін.

З такою відмовою позивач не згодна, оскільки пунктом 7 Порядку № 505 передбачено виключення з кола працездатних осіб, які не працевлаштувались та яким припиняється виплата допомоги у разі не працевлаштування, зокрема, громадян, які здійснюють догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_2 , якого за заявою позивача від 17 жовтня 2019 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб, довідка № НОМЕР_1.

Положеннями Порядку № 505, в тому числі пунктами 3 та 7, не передбачено права відмовити в призначенні адресної допомоги особі, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Посилання відповідача, що виплата допомоги припинена на підставі пункту Порядку № 505, позивач вважає незмістовними, оскільки такі положення стосуються осіб, в яких не відбулися зміни або не повідомляли уповноважений орган про зміни в наступні періоди.

Таке тлумачення відповідачем норм Порядку № 505 позбавляє особу права отримання такої допомоги в наступних періодах особою, яка здійснює догляд за дитиною до 3-х років, що погіршує становище сім`ї позивача у порівнянні з іншими особами.

На підставі зазначено позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні зазначеної допомоги.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 22).

Ухвалою від 26 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 27-29).

Від представника УПтаСЗН ВЦА м. Сєвєродонецьк 06 листопада 2020 року надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 35-36).

За даними особової справи, яку надано Управлінням праці та соціального захисту населення м. Одеси, де позивач перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб з 23 грудня 2014 року, позивачу призначено грошову допомогу, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до пункту 7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок № 505), із скороченням терміну призначення та зменшенням суми: з 23 грудня 2014 року по 22 лютого 2015 року в розмірі 442,00 грн в місяць; з 23 лютого 2015 року по 22 квітня 2015 року в розмірі 221,00 грн в місяць.

Через те, що позивач не працевлаштувалась у період отримання щомісячної адресної допомоги УПтаСЗН м. Одеси не мало підстав для перерахунку щомісячної адресної допомоги позивачу, як працездатній працюючій особі. Згідно з пунктом 3 Порядку № 505, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 Порядку № 505, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Позивача 25 липня 2016 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради, про що надано відповідну довідку № 919055399. За заявою позивача від 17 жовтня 2019 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка № НОМЕР_1 ). Позивач 17 жовтня 2019 року надала заяву для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, за якою, враховуючи довідку - атестат УПтаСЗН м. Одеси та пункт 3 Порядку № 505, щомісячну адресну допомогу призначено лише сину позивача, як дитині до 18-ти років на період з 17 жовтня 2019 року по 16 квітня 2020 року в розмірі 1000,00 грн в місяць.

Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в УПтаСЗН ВЦА м. Сєвєродонецьк, що підтверджено копіями виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, картки платника податків, довідки від 23 травня 2017 року № 919-55399 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 8-10).

Відповідно до інформації, зазначеної у відповіді Управління праці та соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 05 лютого 2020 року № 543/13-08 на запит, позивач перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо перемішена особа з 23 грудня 2014 року та отримувала щомісячну адресну допомогу з 23 грудня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року допомогу не отримувала згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (арк. спр. 37).

Згідно з інформацією, зазначеною у свідоцтві про народження від 20 вересня 2019 року серії НОМЕР_3 у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_2 , якій також є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в УПтаСЗН ВЦА м. Сєвєродонецьк (арк. спр. 50, 57).

За заявою ОСОБА_1 від 17 жовтня 2019 року для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно з якою до складу сім`ї включено: сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради від 15 січня 2020 року призначено щомісячну адресну допомогу ОСОБА_2 , як дитині до 18 років, у розмірі 1000,00 грн на період з 17 жовтня 2019 року по 16 квітня 2020 року, позивача як працездатну особу, яка не здійснює догляду, не працює, не включено до розрахунку відповідно до постанови КМУ від 31.03.2015 № 212 (арк. спр. 46-47, 52).

Позивач 09 вересня 2020 року звернулась до відповідача із заявою про надання їй письмових роз`яснень щодо відмови у виплати внутрішньо переміщених осіб, яка зареєстрована у відповідача за № А-683 (арк. спр. 73).

Листом від 15 вересня 2020 року № 8573/20 відповідач у відповідь на заяву позивача від 09 вересня 2020 року повідомив, що позивач перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб з 23 грудня 2014 року, позивачу призначено грошову допомогу, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до статті 7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок), із скороченням терміну призначення та зменшенням суми. Через те, що позивач не працевлаштувалась у період отримання щомісячної адресної допомоги, УПтаСЗН м. Одеси не мало підстав для перерахунку щомісячної адресної допомоги позивачу як працездатній працюючій особі. Згідно з пунктом 3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога припинена відповідно до статті 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Позивача 25 липня 2016 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради, про що надано довідку № 919055399. За заявою від 17 жовтня 2019 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб сина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка № НОМЕР_1). Позивач 17 жовтня 2019 року надала заяву для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, за якою, враховуючи довідку-атестат УПтаСЗН м. Одеси та пункт 3 зазначеного Порядку, щомісячну адресну допомогу призначено лише сину позивача як дитині до 18-ти років на період з 17 жовтня 2019 року по 16 квітня 2020 року у розмірі 1000,00 грн в місяць, а позивачу було відмовлено у призначенні допомоги (арк. спр. 5).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що набрав чинності 15 жовтня 2014 року, визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України 01.10.2014 прийнята постанова № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Абзацом першим пункту 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з абзацами першим та шостим пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом (абзац восьмий пункту 3 Порядку № 505).

Згідно з абзацом десятим пункту 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Відповідно до абзаців другого та четвертого пункту 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі (абзаци шість - дев`ять пункту 6 Порядку № 505).

Згідно з абзацом першим пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Абзацом другим пункту 8 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;

у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги (абзац сьомий пункту 12 Порядку № 505).

Зі змісту цитованих норм слідує, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців з можливістю призначення вказаної допомоги на наступний шестимісячний строк.

Якщо ж виплата грошової допомоги була спочатку зменшена вдвічі, а потім припинена з підстав, визначених пунктом 7 Порядку № 505, то грошова допомога на наступний строк не призначається, тобто не призначається на наступний шестимісячний строк.

Під час розгляду справи встановлено, що виплата щомісячної адресної допомоги була припинена позивачу на підставі пункту 7 Порядку № 505.

Разом з тим, пунктом 7 Порядку № 505 саме передбачено виключення з кола працездатних осіб, які не працевлаштувалися та яким припиняється виплата допомоги у разі не працевлаштуванні, зокрема, громадян які здійснюють догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син.

З моменту народження дитини позивач набула статусу особи, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на яку в свою чергу, як зазначалось не поширюються обмеження, визначені пунктом 7 Порядку № 505.

За таких обставин, у відповідача не було правових підстав позбавляти ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги для покриття виплат на проживання, починаючи з 17 жовтня 2019 року.

Положення порядку № 505, в тому числі його пунктів 3 та 7, не передбачають права відмови в призначенні адресної допомоги особі, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 414/2334/16-а.

Крім того, Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після відбуття змін з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

До того ж, абзацом восьмим пункту 12 Порядку № 505 держава гарантувала право особи на поновлення виплати грошової допомоги у разі зміни обставин, які вплинули на припинення виплати такої допомоги.

Суд зауважує, що Порядок № 505 не містить правових обмежень для повторного, через певний проміжок часу, звернення за допомогою внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 333/3750/17.

Отже, оскільки виплату допомоги позивачу припинено на підставі пункту 7 Порядку № 505, тому після закінчення шестимісячного строку, на який їй було призначено допомогу, вона у зв`язку з виникненням у вересні 2019 року нових обставин мала право на призначення їй допомоги.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення звернення до органу соціального захисту населення із заявою та відповідними документами.

Однак, позовні вимоги в даній справі позивач пов`язує із заявою від 09 вересня 2020 року.

Судом встановлено, що у вказаній заяві від 09 вересня 2020 року позивач звертає до відповідача вимогу про надання письмового роз`яснення згідно з чинним законодавством про відмову у виплатах ВПО. При цьому, вимог до суб`єкта владних повноважень про призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, заява від 09 вересня 2020 року не містить.

Вказана заява за Порядком № 505 не є заявою про призначення та/або продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, подана без дотримання вимог пунктів 3 та 5 Порядку № 505, а отже, результати її розгляду відповідачем не мають наслідком прийняття рішення щодо призначення грошової допомоги відповідно до Порядку № 505.

Відповідно, лист відповідача від 15 вересня 2020 року № 8573/20, яким повідомлено про результати розгляду заяви від 09 вересня 2020 року, не тягне настання для відповідача жодних негативних наслідків та не впливає на її право щодо отримання адресної грошової допомоги, про призначення якої заявляє позивач.

Тому у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо не призначення позивачу допомоги на підставі заяви від 09 вересня 2020 року та зобов`язання суб`єкта владних повноважень призначити допомогу на підставі зазначеної заяви.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зважаючи на положення Порядку № 505, суд вважає, що вплив на право позивача щодо отримання грошової допомоги має виключно рішення відповідача, прийняте за наслідками розгляду заяви, поданої відповідно до Порядку № 505.

Однак позивач за оскарженням рішення про відмову в призначенні їй грошової допомоги не звернулася, відповідно таке рішення не є предметом спору в даній справі.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на викладені положення, суд вважає, що може вийти за межі позовних вимог та обрати ефективний спосіб захисту порушених прав позивача.

Однак, в дані справі для задоволення позовних вимог слід вийти за межі предмету та підстав позову, що є неприпустимим.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (місце знаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, будинок 15-Б, код за ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова