Справа № 640/8389/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Київ № 640/8389/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати дії ГУ ДФС України у м. Києві по оподаткуванню спадщини ОСОБА_1 на землю протиправними та захистити права ОСОБА_1 , для чого скасувати:

- Акт від 24.10.2018р. № 4219/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 ;

- Податкові повідомлення - рішення від 28.12.2018р. № , № , № , № ;

- Рішення від 13.03.2019р. № 95684-17.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки встановлені обставини отримання позивачем доходу у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичних особи, що не є членом сім`ї першого рівня споріднення. Проте, позивач такі обставини заперечує та стверджує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно, а висновки проведеної перевірки не відповідають дійсним обставинам, спростовуються належними доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив відповідача, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ГУ ДФС у м. Києві на підставі ст. 20. п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78. ст. 79. п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-У1 зі змінами та доповненнями (далі - Кодекс) та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 28.09.2018р. №14634 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку па доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого (подарованого) майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення, фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017.

Від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій позивач вказала, що оскільки існує наявність першого ступеня споріднення спадкодавця та спадкоємця прийняті ГУ ДФС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 28.12.2018 року № , № , № , № перестали носити законний характер, а тому підлягають скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у м. Києві на підставі ст. 20. п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78. ст. 79. п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-У1 зі змінами та доповненнями (далі - Кодекс) та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 28.09.2018р. №14634 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку па доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого (подарованого) майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення, фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з01.01.2017р. по 31.12.2017.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 Кодексу платник податків ОСОБА_1 проінформована про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки письмовим повідомленням від 03.10.2018р. №57883/Б/26-15-42-02-27 та копією наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.09.2018р. №14634, які направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків.

Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 перебуває па податковому обліку як платник податків в ДПІ у Деснянському районі Г`У ДФС у м. Києві. Відповідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

Згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДФС України в період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. платник податків - фізична особа ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 78047,76 грн за ознакою доходу 114.

Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2017 році відповідно даних ЦБД ДРФО ДФС України мала взаємовідносини з фізичною особою, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення, та отримала оподатковуваний дохід у вигляді вартості успадкованого (подарованого) майна, що підтверджується інформацією приватного нотаріуса Головного управління юстиції у Чернігівській області Городнянського районного нотаріального округу Сови Валентини Федорівни від 17.07.2018 №1313/01-16 (вх.№ С/23862/ФОП-Інші від 20.07.2018р.).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 :

- вимог п. 179.1 ст. 179 розділу IV Кодексу з урахуванням п.п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 Кодексу не подано податкову декларацію про майновий етап і доходи за 2017 рік до ДНІ > Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві:

- п.п. «а» п. 176.1 п.176. п.44.1. п.44.3 ст.44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу облік/доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 з урахуванням п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст.164. п.п. 174.2.2 п.174.2. п. 174.6 ст. 174. Кодексу, не задекларовано дохід у вигляді вартості успадкованого майна у сумі 78047.76 грн. відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в загальній сумі 3902.39 гривень.

- п. 1.2. н.п. 1.3 п. 16 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Кодексу, занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017р. в розмірі 1 170.72 гривень.

Позивач вважає, що рішення відповідача є незаконними, на підставі чого у позивача виникають необґрунтовані фінансові зобов`язання, з огляду на що позивач звернувся за захистом порушених прав з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. п. 14.1. 175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом.8.1 та п.8.2 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених Кодексом.

Згідно п. 9.1.2 п.9.1. ст. 9 ПК України - податок на доходи фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 49.18 ст. 49 ПКУ встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (пп. 49.18.4).

Згідно з п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи відповідно до цього Кодексу.

У разі неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою, зокрема, накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).

Об`єктом оподаткування резидента с загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПКУ) та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), (п. п. 163.1.2 и. 163.1 ст. 163 ПК України).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (п. п.1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (абз. 1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду ( абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Згідно п.п.164.2.10 п. 164.2. ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Стаття 174 ПК України встановлює порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.

Пунктом 174.6. ст.174 ПК України встановлено, що об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Згідно з п. 174.1. ст. 174 ПК України об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, на об`єкт нерухомості.

Відповідно до п. 174.3. ПК України, особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації.

Відповідно до п. 174.2 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються: за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту; (п. 174.2.2 ПК України).

Згідно з п. 167.2. ст. 167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування.

Після смерті матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивач, на підставі заповіту, отримала в спадщину земельну ділянку (спадкова справа № 153/2016) в с. Макишин, Городнянського району, Чернігівської області. При оформленні спадщини позивач надала нотаріусу всі необхідні документи, в тому числі й ті, що підтверджують її родинні зв`язки з матір`ю, однак з невідомих позивачу причин нотаріус не вніс в документи на спадщину даних про перший ступінь споріднення спадкодавця та позивача як спадкоємця..

Проте судом встановлено, що відповідно до чинного законодавства власники несуть відповідальність за майно, яке знаходиться у їх власності, у тому числі за майно, отримане в результаті успадкування.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦКУ).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладних на контролюючі органи функції, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що видаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), недобросовісно, нерозсудливо, у зв`язку з чим обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову, знайшли своє підтвердження упродовж розгляду справи, підтверджені належними, достатніми та переконливими доказами, тому оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими судові витрати підлягають поверненню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень лише при задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві по оподаткуванню спадщини ОСОБА_1 на землю та скасувати Акт від 24.10.2018р. № 4219/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 , Податкові повідомлення - рішення від 28.12.2018р. № , № , № , № та Рішення від 13.03.2019р. № 95684-17 видані Головним управлінням ДФС у м. Києві.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. .ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур