Справа № 856/11/20-а
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м. Київ № 856/11/20-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ

про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

прийнятих у виконавчому провадженні ВП №62183403

та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ (далі - Відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 27.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 62183403;

2) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 03.06.2020 року про виправлення помилки, якою внесені виправлення до постанови № 62183403 про відкриття виконавчого провадження, постанови № 62183403 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанови № 62183403 про стягнення виконавчого збору, постанови № 62183403 про арешт майна боржника, а саме в графі "назва документу" замість невірного "виконавчий лист № 806/1943/18 виданий 26.02.2020 року" зазначити вірно: "ухвала № 806/1943/18 видана 12.02.2020 року";

3) визнати протиправними та скасувати постанови відповідача від 27.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 62183403 та постанови відповідача від 03.06.2020 року про виправлення помилки, скасувати:

- постанову від 27.05.2020 року № 62183403 про відкриття виконавчого провадження;

- постанову від 27.05.2020 року № 62183403 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанову від 27.05.2020 року № 62183403 про стягнення виконавчого збору;

- постанову від 27.05.2020 року № 62183403 про арешт коштів боржника;

- постанову від 04.06.2020 року № 62183403 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

- постанову від 04.06.2020 року № 62183403 про розшук майна боржника;

4) стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.09.2020р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається те, що стягувачем - Державною судовою адміністрацією України подано відповідачу заяву від 17.04.2020 року № 10-7938/20 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Сьомим апеляційним адміністративним судом 26 лютого 2020 року у справі № 806/1943/18. Проте згідно ч.5 ст.149 КАС України, виконавчим документом про стягнення штрафу є ухвала суду, яка повинна відповідати вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, при постановленні судом ухвали про стягнення штрафу в порядку ст.149 КАС України, яка вже є виконавчим документом, жодним законом не передбачена додаткова видача другого виконавчого документа - виконавчого листа для виконання ухвали про стягнення штрафу.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач не мав законного права на винесення постанови від 27.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 62183403 на підставі заяви Державної судової адміністрації України від 17.04.2020 року № 10-7938/20 про прийняття до виконання виконавчого листа від 26.02.2020 року, в зв`язку з тим, що єдиним виконавчим документом, визначеним ст.149 КАС України для стягнення в дохід Державного бюджету України з ОСОБА_1 штрафу є відповідна ухвала суду, постановлена в порядку ст. 149 КАС України та яка відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач також вказує, що діючи самостійно без відповідного звернення стягувача, постановою від 03.06.2020 року про виправлення помилки відповідач змінив підставу подання заяви стягувачем, а саме змінив посилання на виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження - замість виконавчого листа від 26.02.2020 року вказано ухвалу № 806/1943/18 від 12.02.2020 року. Але заяви від стягувача про відкриття виконавчого документу на підставі ухвали на адресу відповідача не надходило.

Таким чином, на думку позивача, відповідач, розглянувши заяву ДСА України від 17.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 26.02.2020 року, був зобов`язаний повернути ДСА України виконавчі документи.

Також, за посиланням позивача, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62183403 винесена відповідачем 27.05.2020р. та направлена на поштову адресу позивача тільки 29.05.2020 року, що є фактом порушення відповідачем ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Крім того, позивач вважає, що відповідач своїми незаконними і протиправними діями, рішеннями створив умови, за яких ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яка оцінюється ним у 50 000,00 гривень.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження.

Також на виконання вимог ухвали суду від 30.09.2020р. відповідач подав до матеріалів справи копію виконавчого провадження № 62183403.

05.10.2020р. позивачем подано заяву про закриття провадження у справі № 856/11/20-а в частині позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Савчука К.П. від 03.06.2020 року про виправлення помилки, прийнятої у виконавчому провадженні ВП № 62183403.

Заява обґрунтована тим, що 09.07.2020р. начальником Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадимом Іваном Сергійовичем здійснено перевірку законності дотримання державним виконавцем Савчуком К.П. чинного законодавства при здійснені виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 62183403. За результатами проведення цієї перевірки Нещадим І.С. 09.07.2020 року виніс постанову у виконавчому провадженні ВП № 62183403, якою скасував оскаржувану постанову державного виконавця Савчука К.П. від 03.06.2020р. року про виправлення помилки у виконавчому провадженні ВП № 62183403, що є підставою для закриття провадження у справі № 856/11/20-а в частині оскарження цієї постанови на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України та повернення позивачу судового збору в розмірі 840,80 грн.

Судом встановлено, що 09.07.2020р. начальником Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадимом Іваном Сергійовичем прийнято постанову у виконавчому провадженні № 62183403 за наслідками проведеної перевірки, якою, зокрема, скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. про виправлення помилки від 03.06.2020.

Отже наведені позивачем у клопотанні обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно п.8 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідній частині згідно вимог п.8 ч.1 ст. 238 КАС України

Відповідно до ч.2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.10 ст. 139 КАС України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, у зв`язку з частковим закриттям провадження у справі з огляду на скасування оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. про виправлення помилки від 03.06.2020 у виконавчому провадженні ВП № 62183403, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позивачу сплаченого судового збору за цією немайновою вимогою.

21.10.2020р. позивачем подано заяву про компенсацію судових витрат.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази щодо решти позовних вимог, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020р. у справі 806/1943/18 встановлено факт допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами та у відповідності до приписів ч. 3 ст. 45 КАС України ухвалено залишити подану ним заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курка О.П. без розгляду.

Також, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020р. стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф в сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 6 306,00 грн.

26.02.2020р. на виконання вказаної ухвали Сьомими апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист.

26.05.2020р. до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від Державної судової адміністрації України надійшла заява про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі № 806/1943/18.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Савчуком К.П. від 27.05.2020р. відкрито виконавче провадження № 62183403 щодо виконання виконавчого листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі № 806/1943/18 стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 6 306,00 грн.

27.05.2020р. державним виконавцем у ВП № 62183403 були прийняті постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору; про арешт коштів боржника.

А 04.06.2020р. державним виконавцем у ВП № 62183403 були прийняті постанови: про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про розшук майна боржника.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями державного виконавця позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404), а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), що визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вказаного Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Приписами статті 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчими листами, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 62183403 згідно постанови від 27.05.2020р. було відкрито старшим державним виконавцем на підставі заяви стягувача - Державної судової адміністрації України та відповідно до виконавчого листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі № 806/1943/18.

Отже, постанова старшого державного виконавця Савчука К.П. від 27.05.2020р. ВП № 62183403 прийнята з додержанням вищезазначених вимог Закону №1404.

Щодо посилання позивача на наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 4 Закону №1404 визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Відповідно до ч.1, 3 ст.4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року по справі №806/1376/17, Законом №1404 визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для органу, який його видав, а, також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження ВП № 62183403, суд приходить до висновку, що у державного виконавця не було визначених ч.4 ст. 4 Закону №1404-VIII підстав для повернення Державній судовій адміністрації України виконавчого листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі № 806/1943/18.

Судом також встановлено, що виконавчий лист Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі № 806/1943/18 повністю відповідає наведеним вище вимогам щодо оформлення виконавчого документу.

Щодо посилання позивача на те, що виконавчим документом про накладення штрафу відповідно до ч.5 ст. 149 КАС України є лише ухвала суду, у зв`язку з чим державний виконавець також повинен був повернути заяву стягувачу про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Так, дійсно відповідно до ч.5 ст. 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно ч.6 ст. 382 КАС України, ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

У той же час, як вже зазначалось вище, Закон №1404-VIII визначає чіткий перелік виконавчих документів, на підставі яких має бути відкрито виконавче провадження за відсутності підстав для повернення виконавчого документа, перелік яких також є виключим.

На переконання суду, у даному випадку, до повноважень державного виконавця не належить надання оцінки дій суду щодо правомірності видачі виконавчого листа, ухвали суду чи судового рішення.

За умови надходження до державного виконавця виконавчого документа, передбаченого частиною 1 статті 3 Закону №1404, виконавець перевіряє додержання вимог до виконавчого документа, визначених статтею 4 названого Закону, та у випадку відповідності вимогам зазначених статей, відкриває виконавче провадження.

Доводи позивача про недотримання вимог до виконавчого документа в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020р. суд до уваги не приймає, оскільки виконавчим документом, на підставі якого в даному випадку було відкрито виконавче провадження, є саме виконавчий лист № 806/1943/18 від 26.02.2020.

Як зазначалось вище, виконавче провадження № 62183403 було відкрито на підставі заяви стягувача - Державної судової адміністрації України від 17.04.2020 № 10-7938/20 (вх. № 42411 від 26.05.2020), що є дотриманням вимог ст. 26 Закону №1404.

Отже, в даному випадку, дії державного виконавця є правомірними, законними та ґрунтуються виключно на вимогах ЗУ «Про виконавче провадження».

Стосовно посилання позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020р. ВП № 62183403 була надіслана тільки 29.05.2020р., тобто не на наступний день після її прийняття, а через два дні, що є порушенням ч.1 ст. 28 Закону №1404-VIII, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону №1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів виконавчого провадження № 62183403 вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62183403 була прийнята 27.05.2020р.

Також в матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист старшого державного виконавця Савчука К.П датований 27.05.2020р. № 62183403/26 про надіслання сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020р.

На поштовому конверті, доданому до позовної заяви, в якому надійшла позивачу постанова про відкриття виконавчого провадження, міститься трекінг номер № 039, за яким на сайті Укрпошти міститься інформація про надіслання відправлення саме 29.05.2020р.

Таким чином, судом встановлено, що супровідний лист про надіслання позивачу постанови від 27.05.2020р. про відкриття виконавчого провадження № 62183403 датований 27.05.2020р., тобто тим же числом, що і сама постанова, проте поштовим відділенням зв`язку вказаний лист було зареєстровано для відправки 29.05.2020р.

На переконання суду, така затримка на один день могла бути пов`язана з різними обставинами, у тому числі і особливостями роботи канцелярії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, однак не є тим порушенням, з яким Закон №1404 пов`язує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження. В даному випадку позивач має право захистити свої права шляхом оскарження відповідних дій державної виконавчої служби щодо порушення строків надсилання документів виконавчого провадження

Щодо правомірності прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про розшук майна боржника, суд зазначає наступне.

Позивачем в позовній заяві не вказано окремих правових підстав для скасування вказаних постанов державного виконавця, а доводи про їх протиправність ґрунтуються на неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, отже є похідними.

Водночас, як вже було зазначено вище, судом не встановлено підстав для скасування постанови від 27.05.2020р. про відкриття виконавчого провадження № 62183403, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., оскільки під час розгляду справи позивачем не представлено, а судом не встановлено заподіяння позивачу шкоди неправомірними та винними діями відповідача, що є необхідною умовою відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те що зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 238, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Савчука К.П. від 03.06.2020 року про виправлення помилки, прийнятої у виконавчому провадженні ВП № 62183403.

2. Закрити провадження у справі № 856/11/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Савчука К.П. від 03.06.2020 року про виправлення помилки, прийнятої у виконавчому провадженні ВП № 62183403.

3. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., сплачений 09.06.2020р. згідно квитанції № 5203.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій