Справа № 380/9994/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про зупинення провадження у справі

11 листопада 2020 р. № 380/9994/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув в порядку письмового провадження питання щодо зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з такими вимогами :

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 в день виключення зі списків частини (27.12.2017) компенсації за не отримане речове майно;

- стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 27.12.2017 по 15.05.2018 у сумі 37876,39 гри. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМ України від 15.01.2004 №44.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 повідомив, що проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України. Наказом начальника 93 прикордонного загону від 29.12.2017 року №257-ос «По особовому складу» звільнений з військової служби за станом здоров`я та з 29.12.2017 виключений зі списків особового складу військової частини та знятий з усіх видів забезпечення. Позивач вказує, що перед своїм звільненням подав начальнику Мостиського прикордонного загону рапорт, в якому клопотав про нарахування йому грошової компенсації за неотримане речове майно. Позивач зазначає, що повний розрахунок у зв`язку із звільненням його зі служби здійснювала військова частина НОМЕР_2 . Стверджує, що не був обізнаний з проведеними виплатами, відповідач письмово не повідомляв позивача з цього приводу та остаточного розрахунку не видав. 23.09.2020 позивач звернувся до відповідача із запитом з приводу нарахованої та виплаченої грошової компенсації за речове майно. Листом №11/7655 від 15.10.2020 відповідач повідомив заявника, що виплата сум компенсації за неотримане речове майно була здійснена в травні 2018 року. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» 15.05.2018 на банківський рахунок ОСОБА_1 поступили кошти в сумі 30700,43 грн. за призначенням платежу: «Заробітна плата, НОМЕР_3 ». Позивач стверджує, що Мостиський прикордонний загін у день виключення його із списків військової частини не провів з ним повного розрахунку при звільненні, вважає, що період з 29.12.2017 по 15.05.2018 є періодом затримки розрахунку при звільненні з роботи; середній заробіток за цей період (137 дні) становить 37876,39 грн. Як правову підставу позовних вимог ОСОБА_1 вказує на ст.ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, постанову КМУ від 08.02.1995 №100.

Суд з`ясував, що Верховний Суд в постанові від 31.10.2019 у справі №825/598/17 зазначив, що передбачена статтею 117 КЗпП відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення. Посилання відповідача на те, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення суд визнав безпідставними, оскільки ця факт не впливає на право позивача на отримання середнього заробітку за весь час затримки всіх виплат при звільненні по день фактичного розрахунку. Тому посилання скаржника на те, що вказана компенсація не є складовою грошового забезпечення не впливає на правильність висновків суду апеляційної інстанції (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного розрахунку). Розглядаючи справу №480/3105/19 за касаційною скаргою касаційної скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі №480/3105/19 Верховний Суд вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування вищенаведених норм матеріального трудового права, висловлених у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 825/598/17, та відповідно до ухвали №480/3105/19 від 23.09.2020 передав касаційну скаргу у відповідній частині в частині аргументів щодо застосування статей 116, 117 Кодексу законів про працю України без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 825/598/17, на розгляд судової палати для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Отже, колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду мають різні правові позиції щодо можливості застосування передбаченої статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні у формі стягнення середнього заробітку за весь час прострочення до правовідносин щодо виплати колишнім поліцейським чи військовослужбовцям грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно вже після звільнення з публічної служби. Судова палата для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду за наслідками розгляду справи №480/3105/19 повинна сформувати з цього питання єдину правову позицію.

Предметом спору у цій справі є стягнення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 1493) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП середнього заробітку за період від дати звільнення ОСОБА_1 з військової служби до дати отримання ним грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до усунення Верховним Судом у складі палати суперечливих підходів його колегій до питання правозастосування в цій категорії спорів, - тобто до набрання чинності судовим рішенням палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у справі №480/3105/19.

Керуючись ст.ст. 236, 243, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження в адміністративній справі №380/9994/20 до набрання чинності судовим рішенням судової палати для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду у справі №480/3105/19.

Про поновлення провадження у справі учасники справи будуть повідомлені ухвалою суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.