Справа № 340/3342/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3342/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року (головуючий суддя Момонт Г.М.)

у справі № 340/3342/19

за позовом ОСОБА_1

до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району, в якому просив визнати протиправним рішення Камбурліївської сільської ради №304 від 18.12.2019, зобов`язати Камбурліївську сільську раду Онуфріївського району не пізніше 30 днів з дня набрання рішенням законної сили надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Камбурлівської сільської ради Онуфріївського району за межами населеного пункту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому, на думку позивача, отримавши заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, відповідач згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України повинен був у місячний строк дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (видати відповідний наказ) або надати мотивовану відмову.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки така відмова відповідача не ґрунтуються на положеннях Земельного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, відповідач зазначає, що в силу положень норм ст. 120, ч.2 ст.134 Земельного кодексу України СТОВ «Родіна», як власник нерухомого майна, має переважне першочергове право на отримання у свою власність чи користування земельної ділянки, на якій розташоване його нерухоме майно.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області із заявою від 26.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району за межами населеного пункту, поряд з господарською будівлею, яка належить йому на праві приватної власності (а.с.10, 48-49). До заяви додано копії паспорта та ідентифікаційного коду, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.6-9, 50-53).

Рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 18.12.2019 №304 «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 площею 2,0 га» відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для подальшої передачі її безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства з земель комунальної власності Камбурліївської сільської ради за межами населеного пункту с. Камбурліївка, які перебували в колективній власності КСП ім. Леніна та на даний час знаходиться на території молочнотоварної ферми СТОВ «Родіна», а також за першочерговістю надання земельних ділянок учасникам бойових дій, та працівникам соціальної сфери села, які на даний час не отримали земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га в зв`язку з відсутністю вільних земель на території сільської ради (а.с.11, 57).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення Камбурліївської сільської ради.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Положеннями частини 6 ст. 118 цього ж Кодексу передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З аналізу наведених норм вбачається, що для отримання у власність бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку громадянам необхідно насамперед звернутись з заявою до відповідних органів місцевого самоврядування для отримання дозволу цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В спірному випадку ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що бажана ним земельна ділянка на даний час знаходиться на території молочнотоварної ферми СТОВ «Родіна». Крім того, відповідачем вказано про першочерговість надання земельних ділянок учасникам бойових дій та працівникам соціальної сфери села, які на даний час не отримали земельної ділянки для ведення ОСГ площею до 2,0 га в зв`язку з відсутністю вільних земель на території сільської ради.

Відповідач зазначає, що знаходження земельної ділянки на території молочнотоварної ферми СТОВ «Родіна» розцінене як невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, зокрема, статті 120 Земельного кодексу України. При цьому відповідач вважає, що в силу положень норм ст.120, ч.2 ст.134 ЗК України СТОВ «Родіна», як власник нерухомого майна, має переважне першочергове право на отримання у свою власність чи користування земельної ділянки, на якій розташоване його нерухоме майно.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дослідив Публічні кадастрові карти України і встановив, що на земельній ділянці, яку ОСОБА_1 бажає отримати у власність, нерухомого майна належного СТОВ «Родіна», будівель не міститься, при цьому, зазначена земельна ділянка з усіх боків оточує будівлі, належні на праві власності ОСОБА_1 .

Встановлені судом першої інстанції відповідачем не спростовані, доказів підтвердження розташування нерухомого майна на спірній земельній ділянці не надано, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що сама по собі наявність в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9052 площею 19,3876 га господарських будівель, належних СТОВ «Родіна» за умови відсутності жодних будівель на земельній ділянці, яку позивач бажає отримати у власність, не може розцінюватися як переважне право СТОВ «Родіна» на першочергове одержання земельної ділянки та як не відповідність розташування відповідної земельної ділянки вимогам законів, для цілей застосування ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Щодо посилання відповідач на першочерговість надання земельних ділянок учасникам бойових дій та працівникам соціальної сфери села, які на даний час не отримали земельної ділянки для ведення ОСГ площею до 2,0 га в зв`язку з відсутністю вільних земель на території сільської ради, суд зазначає таке.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлені пільги учасникам бойових дій, зокрема, пільги на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Однак, Земельним кодексом України розрізняються земельні ділянки призначені для ведення особистого селянського господарства, земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва, як за цільовим призначенням, так і за нормами їх безоплатної передачі громадянам.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що посилання відповідача на переважне право інших осіб не може зробленим без урахування праві конкретних осіб, які звернулися з відповідними заявами.

Матеріали справи не містять доказів, що на час розгляду заяви позивача та прийняття оскаржуваного рішення до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області звернулися особи із категорії учасників бойових дій чи працівників соціальної сфери села із заявами про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Також слід зазначити, що виходячи з законодавчо встановленого порядку передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування, рішення відповідного органу (в спірному випадку органу місцевого самоврядування) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку.

Згідно із п.2 ч.2 ст.25 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є видом документації із землеустрою, погодження і затвердження якої проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом, цим Законом та іншими законами України.

Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки такий дозвіл не є правовстановлюючим актом, не породжує особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що надходження до повноважного органу декількох заяв щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно однієї і тієї ж земельної ділянки не породжує у такого органу дискреційних повноважень щодо обрання заяви, яку належить задовольнити, отже доводи відповідача з цього приводу є помилковими.

Також апеляційний суд не приймає посилання відповідача на наявність зауваження щодо оформлення графічних матеріалів, оскільки наведені відповідачем обставини не були покладені в основу відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, тому, з огляду на визначений предмет спору, не можуть бути предметом з`ясування у даній справі.

Виходячи з встановлених обставин справи, які свідчать про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту права є зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 340/3342/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко