Справа № 824/1626/19-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1626/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анасімов О.В.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

04 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: Білоуса О.В.

представника відповідача: Чумак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" (далі ТОВ "Ласунка Плюс") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі ГУ ДПС у Чернівецькій області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми "Ю" №129503-51 від 11 листопада 2019 року про сплату боргу-пені у сумі 21083,01 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Чернівецькій області форми "Ю" №129503-51 від 11 листопада 2019 року про сплату боргу-пені у сумі 21083,01 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги контролюючий орган посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

19.08.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник позивача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Ласунка Плюс", , зареєстровано як юридичну особу за адресою 60008, Чернівецька область, Хотинський район, с.Атаки, вул. 28-го Червня, буд. 35, та 16.08.2017 взято на податковий облік за №2535 як платника податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати за землю.

В 2017 році посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог податкового, валютного законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якого 18.12.2017 складено акт № 6825/24-13-14-09/35248940.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято відносно ТОВ "Ласунка Плюс" податкові повідомлення-рішення від 17.01.2018 за № , № та № , які були оскаржені підприємством до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 27.03.2018 №10935/6/99-99-11-01-01-25, скаргу позивача задоволено частково-податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області від 17.01.2018 №, № та № скасовано в частині, що визначена внаслідок зменшення перевіркою витрат щодо списання паливно-мастильних матеріалів, використаних службовими автомобілями, а також нарахування податку на додану вартість на вартість списання паливо-мастильних матеріалів та штрафних санкцій у відповідному розмірі. В іншій частині вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення, ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 17.04.2018: №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 146170 грн. (основне зобов`язання-116936,0 грн штрафні санкції-29234,0 грн.) та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 4196,25 грн. (основне зобов`язання-3357 грн., штрафні санкції - 839,25 грн)., які оскаржені ТОВ "Ласунка Плюс" в судовому порядку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі №824/401/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 позов ТОВ "Ласунка Плюс" задоволено частково: визнано протиправним та скасовано прийняте ГУ ДФС у Чернівецькій області податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.04.2018, в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 97421 грн. та застосованих штрафних санкцій у сумі 24355,25 грн.; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідно до платіжного доручення №5379 від 27.02.2019 року ТОВ "Ласунка Плюс" сплатило 24393,75 грн., як грошове зобов`язання по акту перевірки від 18.12.2017 за № 6825/24-13-14-09/35248940.

Однак, згідно відомостей, що вказані у інтегрованій картці по ТОВ "Ласунка Плюс" з податку на прибуток приватних підприємств, контролюючим органом на підставі п.п.129.1.2 ст.129 ПК України здійснено нарахування позивачу пені за несплату грошового зобов`язання (за період з 12.03.2015 року по 15.06.2019 року по податковому повідомленню-рішенню форми Р № на рішення суду від 26.03.2019 року у справі №824/401/18-а по зменшенню суми) у розмірі 21084,22 грн.

У зв`язку із зазначеним, 11.11.2019 року посадовою особою ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено податкову вимогу форми "Ю" №129503-51, згідно якої товариству належить сплатити наявний у останнього станом на вказану дату податковий борг, який складається з нарахованої пені, на загальну суму 21083,01 грн.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в редакції, чинній на період спірних правовідносин (далі ПК України).

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У підпункті 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України дано визначення, що грошове зобов`язання платника податків-це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що податковий борг-сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За змістом підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України під податковою вимогою розуміється письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

За своєю правовою природою податкова вимога не є документом, який породжує податковий борг (таким є наприклад податкове повідомлення-рішення), а виконує інформативно-попереджувальну функцію, згідно якої інформує платника податку про існуючий податковий борг, а також попереджує його про наслідки не сплати такого боргу в найближчий час (зокрема застосування заходів стягнення податкового боргу).

Водночас, податкова вимога, в розумінні КАС України, є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому окрім положень ПК України, вона має відповідати критеріям законності рішень суб`єктів владних повноважень, наведених в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Статтею 59 ПК України визначені правила та умови надсилання податкової вимоги платнику податків.

Зокрема, відповідно до пункту 59.1 цієї статті ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Окрім цього, згідно пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, підставою для надіслання податкової вимоги є наявність податкового боргу і строк надіслання- не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що спірна податкова вимога надіслана контролюючим органом ТОВ "Ласунка Плюс" у зв`язку із наявністю у останнього пені, яка, згідно позиції відповідача, виникла внаслідок несвоєчасної сплати суми податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток.

Обгрунтовуючи свою позицію ГУ ДПС у Чернівецькій області посилаються на те, що сума зобов`язання зазначена в податковій вимозі, визначена із суми боргу у розмірі 21083,01 грн., що рахувався за позивачем станом на 11.11.2018.

В той же час, колегією суддів з`ясовано, що вищезазначений борг є сумою грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 17.04.2018, яке було предметом оскарження у судовій справі №824/401/18-а.

Разом з тим, позивач вважає, що грошове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням може вважатися узгодженим лише з 19.02.2019 року (дата ухвалення постанови Сьомим апеляційним адміністративним судом по справі №824/401/18-а), і саме з цієї дати слід обраховувати 10-денний строк для сплати зобов`язання, а відтак до 01.03.2019 року включно пеня не нараховується.

В свою чергу, відповідач вважає, що пеня повинна нараховуватись з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного ПК України (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), а отже зважаючи на те, що граничні строки сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток сплили 11.03.2015 року, що встановлено актом перевірки від 18.12.2017 року, №6825/24-13-14-09/35248940, то пеня має нараховуватись з 12.03.2015 року по день зарахування грошового зобов`язання на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, пунктом 57.1 якої врегульовано, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених зазначеним Кодексом.

Відповідно до абзацу другого пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Поряд з цим, згідно п.57.4 ст.57 ПК України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Статтею 129 ПК України визначено умови та порядок нарахування пені.

Зокрема, підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки,-починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

У пункті 129.2 статті 129 ПК України закріплено, що у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Підпунктом 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України врегульовано, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Як було зазначено вище, податковий борг у ТОВ "Ласунка Плюс" в розмірі 21083,01 грн. є сумою грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 17.04.2018.

При цьому, податкове повідомлення-рішення форми "Р" № оскаржувалося в судовому порядку, а відтак сума вказаного боргу вважається узгодженою з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №824/401/18-а, а саме-з 19.02.2019.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 821/852/17 (адміністративне провадження № К/9901/46200/18).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неправомірного нарахування податковим органом товариству пені за період з 12.03.2015 року по 01.02.2018.

Що стосується нарахування ГУ ДПС у Чернівецькій області пені за період з 28.02.2019 року по 15.06.2019 року, колегія суддів вказує на таке.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи платіжного доручення №5379, ТОВ "Ласунка Плюс" 27.02.2019 року сплачено до державного бюджету 24393,75 грн., як грошові зобов`язання по акту перевірки від 18.12.2017 року, №6825/24-13-14-09/35248940, а отже саме цей день є днем закінчення нарахування пені.

Поряд з цим, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не заперечувалося представником відповідача під час апеляційного розгляду справи, податковим органом продовжувалося нарахування позивачу пені і після 27.02.2019 року по 15.06.2019 року.

При цьому, представник відповідача в суді апеляційної інстанції пояснила, що таке нарахування обумовлено особливостями функціонування автоматизованих програм органу податкової служби.

В той же час, судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 затверджено Порядок ведення Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким в тому числі врегульовано питання нарахування пені.

Такий наказ розроблений на виконання положень ПК України та не може йому суперечити. Особливості автоматизованих програм, які використовуються з метою його реалізації та алгоритми їх дій, не можуть встановлювати для платників податків нові обов`язки, які не передбачені ПК України.

Отже, у відповідача не було жодним правових підстав нараховувати ТОВ "Ласунка Плюс" пені після 27.02.2019 року, оскільки для цього вже не існувало передумов (грошове зобов`язання було погашене), а тому таке нарахування є протиправним.

Водночас як слідує з матеріалів справи, відповідачем 04.06.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 24393,75 грн., яка закрита 15.06.2019. Однак, як свідчать відомості інтегрованої картки платника така сума була погашена 27.02.2019 року, тобто за чотири місяці до сформування податкового повідомлення-рішення №.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Поряд з цим, контролюючим органом, не наведено переконливих доводів на підтвердження правомірності податкової вимоги форми "Ю" №129503-51 від 11 листопада 2019 року про сплату боргу-пені у сумі 21083,01 грн., а відтак колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність підстав для визнання її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Водночас, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого Європейський Суд наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.77, 86, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 листопада 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.