Справа № 640/6363/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6363/19 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Парінова А. Б.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року

у справі №640/6363/19 (розглянуто у порядку письмового провадження)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Са-Ната»

до відповідача Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Са-Ната» (надалі - позивач, ТОВ «Са-Ната») з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Київській області (надалі - відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати постанову №КВ497/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-248 від 02.04.2019 року, винесену першим заступником начальника ГУ Держпраці у Київській області, на ТОВ "СА-НАТА" () накладено штраф у розмірі 417300,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що винесена відповідачем постанова №КВ497/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-248 від 02.04.2019 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки: оскаржувана постанова винесена на підставі документа, який не передбачений чинним законодавством як підстава накладення штрафу; інспекційне відвідування фактично та юридично не проводилось; будь-яких порушень законодавства про працю з боку позивача виявлено не було; ненадання документів відбулось з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з провокаційними діями інспекторів відповідача, які в порушення вимог законодавства не надавали уповноваженим особам позивача завчасно та у передбачений законом спосіб направлення на перевірку, вимоги про надання необхідної їм інформації та документів; ненадання документів на перевірку, в даному випадку, не є перешкодою у її проведенні в розумінні чинного законодавства, враховуючи відсутність підстав для її проведення, відсутність порушень стосовно безпосереднього предмета перевірки, недопуск до перевірки, а також порушення прошення процедури витребування документів та інформації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Са-Ната» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано постанову №КВ497/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-248 від 02.04.2019 року, винесену першим заступником начальника ГУ Держпраці у Київській області, на ТОВ "СА-НАТА" () про накладення штрафу у розмірі 417300,00 грн. (чотириста сімнадцять тисяч триста грн.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових, 10, м.Київ, 04060, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Са-Ната" (вул. Є.Чавдар, 11, м.Київ, 021140, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 6259,50 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять грн. 50 коп.).

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою доводи відповідача, що прибувши на інспекційне відвідування за місцями здійснення господарської діяльності ТОВ "Са-Ната", інспекторами праці було пред`явлено посвідчення та спроба вручити копію направлення на проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів. Але уповноважені особи ТОВ "Са-Ната" відмовилися від отримання вищезазначених документів та повідомили, що не допускають інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування. У зв`язку з цим, відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ/677/1698/НД від 12.03.2019, за результатами розгляду якого було прийнято рішення про винесення Постанови про накладення штрафу на підставі абз.7 ч.2 статті 265 Кодексу законів про працю України у розмірі 417300,00 гривень на ТОВ "Са-Ната".

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 02.04.2019р. Головним управлінням Держпраці у Київській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, якою на позивача накладено штраф у розмірі 417 300 грн.

Вищезазначена постанова прийнята на підставі акта про неможливість інспекційного відвідування від 12.03.2019 року №497/1520/АВ/НД щодо порушень ТОВ "СА-НАТА" (код 37689478), який відсутній у матеріалах справи.

При цьому у матеріалах справи міститься акт від 12.03.2019 року №КВ677/1698/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, згідно якого вбачається, що інспекторами праці Сафоновим Михайлом Сергійовичем, Шевчуком Сергієм Олеговичем, Ющенко Віталієм Петровичем , Сідим Євгенієм Анатолійовичем , номер службового посвідчення №1698, №1520, №1063, №1432 відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України/частини 3 статті 34 Закону Уукраїни "Про місцеве самоврядування в Україні", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, о 16.00 год. 00 хв. 12 березня 2019 року у присутності адміністратора ТОВ "СА-НАТА", код 37689478, за фактичною адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 75 та у присутності заступника директора Зезюліна В.М. за фактичною: 02140, м. Київ, вул. Є.Чавдар, 11, офіс 223 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ "СА-НАТА", код 37689478. Предмет контролю: з питань виявлення неоформлених трудових відносини відповідно до вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413.

У вищезазначеному акті зазначено, що інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці:

- ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування;

- ненадання для ознайомлення/завірених об`єктом відвідування копій книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування;

- ненадання керівництвом ТОВ "СА-НАТА" будь-яких документів або пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю;

- до інспекційного відвідування не надано документи, ведення яких передбачено законодавством про працю.

Перешкоджання зафіксовано засобами відеотехніки.

На виконання вимог від 12.03.2019 №678, №677 позивач зобов`язаний був надати документи інспектору праці в строк до 13:00 год 13.03.2019 (вимога №678), до 17:00 13.03.2019 (вимога №677). Проте, у зазначений строк вимоги щодо надання документів позивачем не були виконані.

При цьому, у акті від 12.03.2019 року №КВ677/1698/НД також міститься інформація про те, що факт недопуску до перевірки за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 75 був зафіксований працівниками національної поліції наряд №1077, патрульними поліції Пархоменко Д.В. та Кремешний І.В. , за адресою: м. Київ, вул. Є.Чавдар, буд. 11, працівниками національної поліції складено електронний рапорт щодо недопуску від 12.03.2019 №16785.

Позивач вважаючи вищезазначену постанову протиправною, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позивних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість прийняття оспорюваної постанови про застосування до позивача штрафу у розмірі 417300 грн. (у стрократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення) за абзацом 7 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (надалі - Закон №877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом №877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин 1, 4, 6 - 8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 статті 4, частин 1 - 4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1 - 4 та 6 статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини 3 статті 22 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону №877-V, органи Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), забезпечують дотримання принципів державного нагляду (контролю); вимог щодо місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмежень у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактувань норм на користь суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборони на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерій ризику; права суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальності посадових осіб органу державного нагляду (контролю); прав суб`єктів господарювання; права на консультативну підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) та умов віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі незатвердження відповідних критеріїв розподілу.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 4 статті 2 Закону України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

При цьому відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Згідно зі статтею 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

У свою чергу процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (надалі - Порядок №295).

Згідно з пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) (пункт 3 Порядку №295).

Проте, частиною 3 статті 6 Закону № 877-V встановлено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону № 877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно статті 10 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:

державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;

посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);

тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;

орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);

органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику;

у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю);

- бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб;

- вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання;

- одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю);

- надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта;

- вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від посадових осіб органів державного нагляду (контролю) внесення до нього записів про здійснення таких заходів до початку їх проведення;

- з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

Судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не спростовано, що на виконання вимог від 12.03.2019 року №678, №677 позивач зобов`язаний був надати документи інспектору праці в строк до 13:00 год 13.03.2019 (вимога №678), до 17:00 13.03.2019 (вимога №677).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на поштову адресу позивача було надіслано: направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.03.2019 року №677, №678; вимоги про надання документів від 12.03.2019 року №677, №678 та акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ677/1698/НД від 12.03.2019 року, що підтверджується штрих-кодом №04 0 поштового відправлення (стор. 29 том І).

Колегією суддів встановлено, а апелянтом не спростовано, що вищезазначені документи позивачем отримано 18.03.2019 року, тобто вже після здійснення інспекційного відвідування, доказів протилежного відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Так, суд першої інстанції звернув увагу, що відповідачем також не доведено факту перед початком здійснення державного нагляду (контролю) внесення запису до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу у суб`єкта господарювання) відповідно до частини 12 статті 4 Закону № 877-V.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт в апеляційній скарзі взагалі не спростовує висновки суду першої інстанції про не внесення запису в журнал реєстрації заходів державного нагляду, які є обов`язковими до проведення перевірки.

Так, відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, згідно з абз.6 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до абз.7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не спростовано, що у акті від 12.03.2019 року №КВ677/1698/НД міститься інформація про факт недопуску до перевірки за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 75, який був зафіксований працівниками національної поліції наряд №1077, патрульними поліції Пархоменко Д.В. та Кремешний І.В. , за адресою: м. Київ, вул. Є.Чавдар, буд. 11, працівниками національної поліції складено електронний рапорт щодо недопуску від 12.03.2019 №16785.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що жодних доказів наявність електронного рапорт щодо недопуску 12.03.2019 року позивачем співробітника відповідача до перевірки в матеріалах справи не міститься, як і відсутні докази того, що дії позивача створювали загрозу безпеці інспекторам праці при проведення інспекційного відвідування у ході інспекційного відвідування.

Крім того, абз. 2 пункту 2 Порядку №509 встановлено застосування штрафу лише на підставі акту про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, тобто за наслідками проведеної перевірки, а застосування штрафу на підставі акту про неможливість інспекційного відвідування не передбачено ні Порядком №295, ні Порядком №509, ні нормами ст. 265 КЗпП України.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та встановлено, що відповідачем не доведено факту відмови позивача в отриманні копії направлення на проведення інспекційного відвідування та жодними доказами не підтверджується, оскільки ні акту про відмову в отриманні направлення складено відповідачем не було, ні відмітки про це на самому посвідченні (направленні) не зроблено.

Вимога про надання документів є документом, форма якого затверджена наказом Мінсоцполітики України №1338 від 18.08.2017 року. Згідно цієї форми у вимозі повинна бути зроблена відмітка про її вручення, у випадку неможливості особистого вручення один примірник вимоги направляється об`єкту відвідування рекомендованим листом із повідомленням про вручення із зазначенням реквізитів поштового відправлення.

Проте, ні в екземплярі позивача, ні в екземплярі відповідача відмітки про вручення або про відмову в їх отриманні - відсутні, протилежного відповідачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції.

Так, відповідальність за порушення законодавства про працю та порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення встановлені ст. 265 КЗпП України і постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 256 КЗпП України).

Положеннями частиною 7 статті 256 КЗпП України встановлено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно із п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

Пунктом 7 Порядку № 509 визначено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Положеннями п. 8 Порядку № 509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується і не заперечується апелянтом, що у постанові №КВ497/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-248 від 02.04.2019 про накладення на позивача штрафу у розмірі 417300,00 грн. міститься посилання на акт 12.03.2019 року №497/1520/АВ/НД, який не направлявся на адресу позивача та не надався для ознайомлення, але який є підставою для винесення названої постанови, протилежного відповідачем не надано.

Також, колегія суддів звертає увагу, що при розгляді справи про накладення штрафу на позивача, останній не був повідомлений, оскільки жодних доказів протилежного у матеріалах справи не міститься та відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 22 Порядку №295 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, у акті про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ677/1698/НД від 12.03.2019 відсутня інформація, що фото- та відеоматеріали за наслідками проведення зйомки були долучені до акту, а також на диску з фото- та відеоматеріалами відсутній номер акту, що свідчить про порушення відповідачем норм Порядку №295.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Так, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 07.02.2018 р. та 21.10.2019 р, оскільки на час прийняття рішення по даній справі наявна практика, яка підлягає застосуванню у постановах від 23.10.2019 року по справі №806/2064/18, від 23.04.2020 року по справі № 280/5473/18.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

А. Б. Парінов

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.