Справа № 600/1337/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1337/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Кіщук О.І., представника позивача Гінінгера А.З., представника відповідача Мазурок Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартрек-ойл» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Чернівецькій області за №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрек-ойл» №4 від 05 травня 2020 року; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Чернівецькій області за №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрек-ойл» №4 від 01 липня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 05 травня 2020 року датою її подання; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 01 липня 2020 року датою її подання.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що всупереч нормам Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», а також Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, податковим органом не зазначено, норми якого саме закону позивачем порушено під час проведення реєстрації податкових накладних. Звертав увагу на те, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних відсутня інформація, які саме документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних. Посилаючись на положення вказаних вище нормативно-правових актів, позивач вважає, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної. На думку позивача, неподання платником податку копії документів, на що посилався податковий орган, відмовляючи у реєстрації податкових накладних, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів та за умови не наведення контролюючим органом доказів того, що подані позивачем документи є недостатніми, у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та свідчить про протиправність оскаржуваних рішень. Між тим, позивач наголошував на тому, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючим органом мають зазначатись об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкових накладних з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подані платником податку, та які підтверджують реальність операцій, по яким виписані спірні податкові накладні.

Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з адміністративним позовом, відповідачем Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області подано до суду відзив, в якому зазначено, що видатковими накладними, наданими позивачем, не підтверджуються факти реального отримання продукції за договорами, укладеними з контрагентами. Не надано позивачем і документів, які підтверджували би походження товару. Посилаючись на судову практику Верховного Суду, відповідач вважає, що на підтвердження господарських операцій необхідно подавати такі документи, якими засвідчується стан (якість) таких операцій, адже за відсутності таких документів (ненадання їх до перевірки) неможливо перевірити їх реальність, правильність обчислення та сплати сум податкових (грошових) зобов`язань. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Державна податкова служба України правом подати відзив на позовну заяву не скористалась.

Правом подати відповідь на відзив, передбаченим статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не скористався.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл» зареєстроване як юридична особа з 29 грудня 2003 року та перебуває на обліку у податковому органі як платник податків.

З 15 квітня 2002 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл» зареєстроване платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №511 з реєстру платників податку на додану вартість.

15 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл» («Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» («Покупець») укладено Договір №15/07/2015, згідно з пунктом 1.1 якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти й оплатити Товар на умовах і порядку, встановлених цим Договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що під Товаром у тексті цього договору слід розуміти оливи, мастила, авто хімія, найменування, асортимент та кількість яких визначаються накладними або специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно видаткової накладної №693 від 05 травня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» проведено оплату за товар, постачальником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл», на загальну суму 347381,85 грн, у тому числі ПДВ 57896,98 грн.

Факт відпуску товару на вказану суму між зазначеними вище суб`єктами господарювання також підтверджується товарно-транспортною накладною №Р693 від 05 травня 2020 року.

Згідно з платіжним дорученням №5844 від 06 травня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» проведено оплату за товар, придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл», на суму 347381,85 грн.

05 травня 2020 року позивачем сформовано та направлено до ДПС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 за постачання Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 347381,85 грн, в т.ч. сума податку на додану вартість 57896,98 грн. Всього обсяги постачання за основною ставкою 289484,87 грн.

За результатами перевірки вищезазначеної податкової накладної 13 травня 2020 року ДПС України сформовано квитанцію, у якій зазначено, що податкову накладну №4 від 05 травня 2020 року прийнято, однак її реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Так, у вказаній квитанції зазначено наступне: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 05 травня 2020 року №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 3921, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

У зв`язку з цим позивачем подано до контролюючого органу пояснення до заблокованої податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року, реєстрацію якої зупинено.

За наслідками розгляду вказаного повідомлення та пояснень Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрації податкових накладних прийнято рішення від 02 червня 2020 року №1602997/31887222 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року.

Підставою вказаного рішення зазначено ненадання платником податку копій документів: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

09 червня 2020 року позивачем подано до ДПС України скаргу на зазначене вище рішення, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 17 червня 2020 року №26324/31887222/2 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Судом також установлено, що 22 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл» («Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіка Груп» («Покупець») укладено Договір №СТ000096, згідно з пунктом 1.1 якого Продавець протягом строку дії Договору зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним Договором, поставити (передати у власність) Товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти і оплатити Товар. Пунктом 1.2 Договору визначено, що ціна, асортимент та кількість Товару, що належить поставці, узгоджується Сторонами в рахунках фактури або видаткових накладних, що складаються Продавцем на підставі отриманих замовлень від Покупця.

Згідно видаткової накладної №1150 від 01 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіка Груп» проведено оплату за товар, постачальником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл», на загальну суму 480941,79 грн, у тому числі ПДВ 80156,97 грн.

Відпуск товару на вказану суму між зазначеними вище суб`єктами господарювання також підтверджується товарно-транспортною накладною №Р1150 від 01 липня 2020 року.

Згідно з платіжним дорученням №25 від 03 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіка Груп» проведено оплату за товар, придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл», на суму 480941,79 грн.

01 липня 2020 року позивачем сформовано та направлено до ДПС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 за постачання Товариству з обмеженою відповідальністю «Альтіка Груп» на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 480941,79 грн, в т.ч. сума податку на додану вартість 80156,97 грн. Всього обсяги постачання за основною ставкою 400784,82 грн.

За результатами перевірки вищезазначеної податкової накладної 21 липня 2020 року ДПС України сформовано квитанцію, у якій зазначено, що податкову накладну №4 від 01 липня 2020 року прийнято, однак її реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Так, у вказаній квитанції зазначено наступне: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 01 липня 2020 року №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 2905, 3824 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

У зв`язку з цим позивачем подано до контролюючого органу пояснення до заблокованої податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року, реєстрацію якої зупинено.

За наслідками розгляду вказаного повідомлення та пояснень Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрації податкових накладних прийнято рішення від 03 серпня 2020 року №1792005/31887222 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року.

Підставою вказаного рішення зазначено ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

07 серпня 2020 року позивачем подано до ДПС України скаргу на зазначене вище рішення, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 14 серпня 2020 року №42393/31887222/2 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.

За таких обставин, не погоджуючись зі рішеннями Головного управління ДПС в Чернівецькій області про відмову в реєстрації податкових накладних №4 від 05 травня 2020 року та №4 від 01 липня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, Товариство з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл звернулося до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі -ПК України).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як зазначено у пункті 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 року №1165 (набула чинності з 01.02.2020 року), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з вимогами пункту 4 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165) у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

При цьому під ризиком порушення норм податкового законодавства розуміється ймовірність складання та надання податкової накладної / розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а"/"б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а"/"б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній / розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.

У відповідності до пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Таким чином, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є відповідність: 1) платника податку критеріям ризиковості платника податку; 2) податкової накладної/розрахунку коригування критеріям ризиковості здійснення операції.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2)критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку № 1165).

Згідно наявних у цій справі матеріалів судом встановлено, що зупинення реєстрації податкових накладних відбулось на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

У зв`язку з цим варто зазначити, що на момент формування квитанцій, якими зупинено реєстрацію податкових накладних, такі Критерії визначені додатком 3 до Порядку №1165.

Так, пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій визначено: Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Водночас пункт 11 Порядку №1165 передбачає зазначення у квитанції пропозиції щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є наявність об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку. Тобто, господарська операція має бути реальною, впливати на активи підприємства та породжувати податкові зобов`язання.

Водночас податкове законодавство України, чинне на час формування у цій справі квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, містило вимоги до змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, які є конкретними та не можуть носити абстрактний характер.

Однак з матеріалів справи убачається, що при зупиненні реєстрації податкових накладних у квитанціях не зазначено конкретні критерії ризиковості платника податку, на підставі яких зупинено реєстрацію податкових накладних в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, а також відсутній конкретний перелік необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Між тим, наявні лише посилання на п.201.16. ст. 201 ПК України, що унеможливлює встановити конкретно яким критеріям ризиковості, переліченим в зазначеному вище пункті 1 Критеріїв ризиковості платника податку, відповідає позивач.

Вказане свідчить про невідповідність сформованих податковим органом квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних вимогам пункту 11 Порядку №1165.

Про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення податкових накладних №4 від 05 травня 2020 року та №4 від 01 липня 2020 року та про не зазначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, наголошувалось і позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Однак, усупереч визначеному частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку суб`єкта владних повноважень доводити правомірність оскаржуваних дій (рішень) відповідачем не спростовані указані вище доводи позивача та не доведено обґрунтованість зупинення реєстрації податкових накладних №4 від 05 травня 2020 року та №4 від 01 липня 2020 року, що в подальшому призвело прийняттю оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що законних та обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації названих податкових накладних у контролюючого органу не було.

За таких обставин, прийняті відповідачем після незаконних та необґрунтованих рішень про зупинення реєстрації податкових накладних №4 від 05 травня 2020 року та №4 від 01 липня 2020 року оскаржувані рішення про відмову в реєстрації цих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, є також протиправними.

Водночас судом встановлено, що після отримання рішень про зупинення реєстрації податкових накладних позивачем були направлені контролюючому органу матеріали на підтвердження вчинення господарських операцій зі своїми контрагентами, про що зазначено вище.

Між тим, Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області прийняті оскаржувані позивачем рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року та №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року.

Так, з рішення №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року вбачається, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року зазначено «ненадання платником податку розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків».

Між тим, указаний висновок суд вважає безпідставним, оскільки, як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивачем після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року було направлено податковому органу низку документів на підтвердження реальності господарської операції, за якою була виписана вказана податкова накладна, в тому числі і розрахунковий документ платіжне доручення №5844 від 06 травня 2020 року на суму 347381,85 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно наявних у справі матеріалів названий вище розрахунковий документ видано за операцією продажу позивачем товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на підставі Договору від 15 липня 2015 року №15/07/2015, видаткової накладної №693 від 05 травня 2020 року, товарно-транспортної накладної №Р693 від 05 травня 2020 року. Податкову накладну №4 від 05 травня 2020 року виписано датою відвантаження товару.

Поряд з цим, ні в оскаржуваному рішенні №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року, ні у відзиві, відповідачем не указано недоліків поданого позивачем розрахункового документа платіжного доручення №5844 від 06 травня 2020 року на суму 347381,85 грн, й не наведено жодних підстав його не врахування при вирішенні питання реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року, виписаної позивачем за указаною вище операцією.

Щодо доводів відзиву про наявність, на думку відповідача, недоліків у видатковій накладній №693 від 05 травня 2020 року та ТТН №Р693 від 05 травня 2020 року, то такі суд оцінює критично, оскільки указані документи не є розрахунковими документами в розумінні закону (стаття 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», стаття 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»), не подання яких слугувало підставою для прийняття оскаржуваного рішення №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року.

До того ж, у названому рішенні відсутні посилання на зазначені документи як на підставу для прийняття контролюючим органом висновку про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року.

З аналогічних підстав суд критично оцінює і доводи відзиву про наявність недоліків у ТТН від 20 листопада 2019 року №Р40484, наданої позивачем на підтвердження придбання товару у ТДВ «Денисівка» за Договором поставки від 26 червня 2017 року №64.

При цьому наведені твердження відповідача є безпідставними і тому, що податкова накладна №4 від 05 травня 2020 року була виписана за операцією купівлі-продажу товару між позивачем та ТОВ «Транс-Сервіс-1», а не за Договором поставки від 26 червня 2017 року №64, укладеним між позивачем та ТДВ «Денисівка».

У ході судового розгляду справи позивачем на підставі наданих копій письмових доказів, оригінали яких були оглянуті судом у судовому засіданні, доведено продаж товару ТОВ «Транс-Сервіс-1» та здійснення указаним оплати за цей товар.

Отже, позиція відповідача щодо не надання позивачем «розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків» як підстава прийняття оскаржуваного рішення №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №4 від 05 травня 2020 року є необґрунтованою та безпідставною.

Тому указане рішення суб`єкта владних повноважень визнається судом протиправним й таким, що підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваного рішення №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року, варто зазначити наступне.

Так, підставою прийняття указаного рішення зазначено «ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

Водночас варто зазначити, що оскаржувані позивачем рішення по своїй правовій природі є актами індивідуальної дії.

Так, згідно пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване позивачем рішення №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року не відповідає критеріям чіткості й зрозумілості акту індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

В указаному оскаржуваному рішенні не зазначено, яких саме документів не надано, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року.

При цьому стосовно ненадання платником податку копій «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних», то суд звертає увагу, що в приписі до даного пункту у дужках, зазначено про те, що документи, які не надано платником, необхідно підкреслити.

Між тим, оскаржуване рішення контролюючого органу №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року не містять жодних підкреслень, що свідчить про не надання комісією належної оцінки вирішенню питання, які ж саме документи позивачем-платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року в ЄРПН.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.

У ході судового розгляду справи позивачем на підставі наданих копій письмових доказів, оригінали яких були оглянуті судом у судовому засіданні (Договір №СТ000096 від 22 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стартрек-Ойл» («Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіка Груп» («Покупець»), видаткова накладна №1150 від 01 липня 2020 року, товарно-транспортна накладна №Р1150 від 01 липня 2020 року, платіжне доручення №25 від 03 липня 2020 року) доведено продаж товару ТОВ «Альтіка Груп» та здійснення останнім оплати за нього.

Щодо тверджень відповідача у відзиві про нереальність указаної господарської операції з огляду на наявність недоліків у ТТН №Р1150 від 01 липня 2020 року та видатковій накладній №1150 від 01 липня 2020 року, то такі суд оцінює критично, оскільки, по-перше, про наявність недоліків у цих документах не зазначено в оскаржуваному рішенні №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року (про що уже вказувалось вище), а, по-друге, сумніви контролюючого органу щодо реальності тієї чи іншої господарської операції платника податку та щодо дотримання останнім вимог податкового законодавства при вчиненні такої повинні досліджуватись при проведенні передбаченої законом перевірки такого платника податків.

До того ж, в контексті доводів відзиву представником позивача в ході судового розгляду справи визнавались певні недоліки ТТН №Р1150 від 01 липня 2020 року, допущені при її складанні. Однак при цьому наголошено, з чим погоджується і суд, що такі самі по собі не можуть бути правовою підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №4 від 01 липня 2020 року, виписаної за господарською операцію згідно Договору №СТ000096 від 22 червня 2020 року.

Також варто зазначити, що відсутність товарно-транспортної накладної (або ж наявність у ній недоліків) не може слугувати безумовною підставою для висновку щодо відсутності підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей платником податку, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково має бути підтверджено факт надання послуг з перевезення вантажів, та жодним чином не факт придбання чи продажу товару (надання послуг). Товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує транспортний процес, однак її відсутність (наявність у ній недоліків) не може бути доказом невиконання сторонами договору поставки (купівлі-продажу), враховуючи, що факт реальності такої операції підтверджується іншими документами первинного обліку.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду (зокрема, постанови від 24 січня 2018 року у справі №806/684/14, від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16, від 11 вересня 2018 року у справі №821/995/17).

Враховуючи усе вищевикладене, перевіряючи оскаржувані рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що вони прийняті не на підставі закону та є необґрунтованими.

Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 19, пункту 20 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; -набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення). У разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана ж форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів. В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у Комісії ГУ ДПС правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних шляхом прийняття відповідних рішень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача та гарантією того, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні податкові накладні у день подання їх на реєстрацію.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати спірні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних також підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність письмових та електронних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову, а відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірність оскаржуваних рішень. Відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 4204 грн 00 коп., а тому такий підлягає стягненню з відповідача, який прийняв оскаржувані рішення.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Чернівецькій області за №1602997/31887222 від 02 червня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл №4 від 05 травня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Чернівецькій області за №1792005/31887222 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл №4 від 01 липня 2020 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 05 травня 2020 року датою її подання.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 01 липня 2020 року датою її подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл судовий збір у розмірі 4204 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 11 листопада 2020 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Стартрек-ойл (58007, м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 64-Б), відповідачі Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану 200-А, м. Чернівці, 58013, ), Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ).

Суддя О.П. Лелюк