Справа № 263/3017/20
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3017/20
Провадження № 2-а/263/168/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., за участю ОСОБА_1 , представника Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції - Дідура І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кулібаби Марини Валеріївни, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2203401 від 06.03.2020 р., складену сержантом патрульної поліції батальйону Маріупольського УПП Кулібабою М.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП; зобов`язати Управління патрульної поліції в м. Маріуполі провести атестування відповідача ОСОБА_2 з метою оцінки її ділових, професійних, особистих якостей, її освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначити її відповідність посаді, а також перспективам її службової кар`єри, відповідно до ст. 57 ЗУ «Про національну поліцію», а також подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.2020 року сержантом патрульної поліції батальйону Маріупольського УПП Кулібабою М. В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2203401. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст.122КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру звернути наліво чи здійснити розворот, чим порушив п.11.5 ПДР.

Позивач зазначає, що при складанні постанови відповідачем ОСОБА_3 не були з`ясовані усі обставини справи, не врахована наявність перешкод, які ускладнювали йому здійснити відповідний маневр, а саме той факт, що подія відбувалася у темну пору доби, автомобіль співробітників поліції знаходився позаду транспортного засобу під його керуванням з ввімкненими фарами ближнього світла, що в свою чергу ускладнювало йому через дзеркала встановити безпечну дистанцію та швидкість для здійснення безпечного маневру (перестроювання на праву смугу). Здійснення такого маневру також ускладнювало те, що на місці події права полоса руху має дуже велике навантаження рухом громадського транспорту, знаходиться в поганому стані та на цій відстані працюють 6 світлофорів з маленькою відстанню, таким чином він фактично був позбавлений можливості здійснити перестроювання у праву смугу без створення небезпеки чи перешкоди для себе та інших учасників дорожнього руху. З урахуванням наведеного, вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

31.03.2020 р. представник Управління патрульної поліції в Донецькій області надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача ОСОБА_1 є хибними, вимоги безпідставними виходячи з наступного. Під час патрулювання 06.03.2020 р. поліцейським роти № 2 батальйону управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кулібабою М. В. у м. Маріуполі по пр. Металургів, близько 00 год. 39 хв. було помічено транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , який на дорозі з двостороннім рухом, що має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по крайній лівій смузі при вільній правій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, що кваліфікується як порушення вимоги п. 11.5 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» був зупинений поліцейським, яким була складена оскаржувана постанова. Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора Yicarcam26, встановленого в службовому автомобілі патрульного поліцейського. Вважає посилання позивача про наявність перешкод для перестроюванню або для руху транспортного засобу по правій смузі безпідставними, оскільки вказані твердження повністю спростовуються наявними відеофайлами. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду відзив аналогічного змісту, у якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Крім того, на підтвердження своїх заперечень суду було надано диск відеозапису порядку розгляду оскаржуваної постанови, зафіксований з нагрудної камери інспектора.

12.03.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судових засіданнях зазначив, що має водійський стаж близько 20 років. В той день, коли була винесена оскаржувана постанова (точну дату не пам`ятає) у нічний час доби рухався на своєму транспортному засобі Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , по лівій смузі пр. Металургів, через незадовільний стан дорожнього полотна, а також через те, що на вказаній ділянці дороги розташовані трамвайні колії, в районі яких по правій стороні дороги наявні значні перепади (на перехрещенні пр. Металургів та б-р. Шевченка, а також пр. Металургів та вул. Миколаївської). Автомобіль співробітників поліції рухався по правій смузі, тому, щоб не перешкоджати його руху , він був змушений зайняти ліву смугу та рухатись по ній, оскільки через велику кількість світлофорів та постійне перемикання швидкості позивач не був впевнений, що зможе здійснити перестроювання праворуч без негативних наслідків. Зазначив, що у вказаний час проїжджа частина була вільна, тому рухаючись по лівій смузі, він не міг здійснити перешкоду для інших учасників дорожнього руху. Вважає некомпетентними співробітників патрульної поліції, оскільки оскаржувана постанова була винесена ними без урахування пом`якшуючих обставин, без з`ясування усіх необхідних фактів, а також за відсутності доказів його винуватості у вчиненні інкримінуємого йому адміністративного правопорушення. З урахуванням наведеного просив задовольнити його позов.

Представник Управління патрульної поліції в Донецькій області у судовому засіданні зазначив, що 06.03.2020 р. під час патрулювання близько 00 год. 39 хв. поліцейським роти № 2 батальйону управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кулібабою М. В. у м. Маріуполі по пр. Металургів, було помічено транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , який на дорозі з двостороннім рухом, що має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по крайній лівій смузі при вільній правій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Проїхавши чотири перехрестя поліцейські відреагували та зупинили вищезазначений транспортний засіб. Під час спілкування із співробітниками патрульної поліції, позивач не зміг надати які-небудь пояснення з цього приводу, в результаті чого була складена оскаржувана постанова. Вказав на те, що посилання позивача щодо розбитої дороги через постійно рухаючийся великовантажний транспорт є безпідставними, оскільки на вказаній ділянці дороги рух вантажівок обмежений, про що свідчить знак «3.3». Крім того, пом`якшуючі обставини не враховуються при накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначив, що автомобіль співробітників поліції дійсно рухався по правій смузі, проте, на достатній відстані від транспортного засобу позивача, що жодним чином не могло бути перешкодою для здійснення перестроювання позивачем праворуч. Вказав на відсутність перешкод, а саме: значних вибоїн, нерівностей дорожнього покриття, на які посилається позивач. Вважає постанову законною, а позов позивача таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши ОСОБА_1 , представника відповідача - Дідура І.І., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.03.2020 р. серія ЕАК № 2203401, встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру звернути ліворуч чи здійснити розворот, чим порушив п.11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кулібаби М.В. у справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2020 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На виконання приписів вищевказаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог пункту 1.10 ПДР України: перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Смуга руху поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Відповідно до п.11.2 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно положень п.11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Використання смуги руху, яка знаходиться лівіше, дозволено лише у випадку, коли рух по правій смузі стає занадто інтенсивним, тобто коли між транспортними засобами стає менше безпечної для даної швидкості руху.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевірка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладiв i технічних засобiв, що мають функції фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Як вбачається з наданого суду диску з відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного, позивач ОСОБА_1 дійсно рухався по крайній лівій смузі, при цьому праві смуги зайняті не були будь-якими транспортними засобами. Доводи позивача щодо наявності перешкод для здійснення перестроювання та подальшого руху по правій смузі суд не може взяти до уваги, оскільки вони повністю спростовуються вказаним відеозаписом. З наданого відеозапису не вбачається будь-яких значних пошкоджень дорожнього полотна, що унеможливлює здійснення руху транспортного засобу по правій смузі.

Відповідно до наданого відповідачем відео з нагрудної камери інспектора, зафіксований порядок розгляду оскаржуваної постанови. В ході спілкування, інспектор роз`яснив позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує факт його руху в крайній лівій смузі.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що зайняття лівої смуги було здійснено задля не здійснення перешкоди для руху автомобіля патрульної поліції, оскільки, зазначене ніяким чином не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія. Не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та не позбавляє, при цьому, відповідальності, що повністю узгоджується з висновками Верховного суду у Постанові по справі №214/7100/16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт, викладений у постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2203401 від 06.03.2020 року, зокрема скоєння ОСОБА_1 порушення п. 11.5 ПДР України та, тим самим, порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Доводи позивача щодо неврахування інспектором патрульної поліції пом`якшуючих обставини, суд вважає безпідставними, оскільки у ч .2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Маріуполі провести атестування відповідача ОСОБА_2 , а також надання звіту про виконання судового рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів. Вказана норма містить вичерпний перелік публічно-правових спорів віднесених до компетенції місцевого загального суду, як адміністративного. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 20 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Разом з тим, особливості провадження по зазначеній категорії справ визначаються відповідно до вимог глави 11 КАС України.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, вказана норма містить вичерпний перелік заходів які приймаються місцевим загальним судом, як адміністративним у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій не передбачено можливості вирішувати вимоги щодо зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Маріуполі провести атестування відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку про факт порушення позивачем вимог п.11.5 ПДР України, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, мав місце, а тому вважає необхідним постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2203401 від 06.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень, залишити без змін, а позовну заяву залишити без задоволення, за необґрунтованістю.

Вимоги позивача про закриття провадження у справі також не можуть бути задоволені, оскільки вони є похідними від вимог про скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 72, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 222, 251, 255, 258, 283 КУпАП, Законом України "Про Національну поліцію", Законом України «Про дорожній рух», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кулібаби Марини Валеріївни, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова