Справа № 420/9725/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9725/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов від 13.09.2018 року, від 24.09.2020 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , за результатом розгляду якого позивач просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 44856619;

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 44856619.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що в провадженні Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 44856619 за ідентифікатором доступу 067А783775ГД щодо примусового виконання виконавчого листа від 23.09.2014 року по справі № 502/1948/14-ц зав позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Представник позивача зазначає, що винесені державним виконавцем постанови при примусовому виконанні виконавчого листа від 23.09.2014 року по справі № 502/1948/14-ц є протиправними та належать до скасування. Представник позивача зазначає, що у виконавчому документів та в заяві про його примусове виконання зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 . Проте, у постанові про відкриття виконавчого провадження вказано іншу адресу: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевказану помилку, допущену відповідачем, позивач не отримував жодних листів від відповідача та не був обізнаний про існування виконавчого провадження. Представник позивача зазначає, що підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 року є виникнення заборгованості по аліментам станом на 01.09.2020 року у розмірі 5868,85 грн. При цьому, на думку представника позивача, до серпня 2018 року відповідачем фактично не було виконано вимоги виконавчого документа за наслідками яких підлягало б стягненню 10% виконавчого збору. Відтак, стягнення виконавчого збору з грудня 2017 року по липень 2018 року включно є неправомірним, а тому постанова про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 року є незаконною та належить до скасування. Також, представник позивача вказує на те, що з огляду на повну сплату заборгованості, 24.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про скасування заходів примусового виконання у ВП № 44856619.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України та призначено судове засідання на 04.11.2020 року.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року провадження у справі зупинено.

03.11.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача зазначає, що при реєстрації виконавчого документу спеціалістом відділу була допущена помилка у зазначенні адреси боржника, тому постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржникові на невірну адресу. Проте, представник відповідача зазначає, що позивач був повідомлений про відкриття виконавчого провадження за номером телефону, що вказаний стягувачкою у заяві про прийняття до виконання виконавчого листа № 502/1948/14-ц. Проте, аліменти боржником не сплачувалися. Виходячи з вищевикладеного, перекладання вини за несплату аліментів на державну виконавчу службу у зв`язку з тим, що боржник не знав про існуюче відкрите виконавче провадження стосовно нього представник відповідача вважає необґрунтованим.

03.11.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, з огляду на яку представник позивача вказує на те, що оскільки донька позивача проживає з 05.2010 року з його батьками, усі витрати на утримання доньки ніс позивач та, навіть, не міг припустити про звернення його колишньої дружини до виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду.

04.11.2020 року суд поновив провадження у справі.

У відповіді на відзив на адміністративний позов представник позивача просить суд розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача.

Сторони до судового засідання не з`явилися, належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

23.09.2014 року Кілійський районний суд Одеської області видав виконавчий лист у справі № 502/1948/14-ц про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 , уродженця м. Артемовський Свердловської області Російської Федерації, на користь ОСОБА_2 , починаючи з 24 липня 2014 року аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 1000 грн. до досягнення повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У виконавчому листі зазначено, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в м. Одеса.

24.09.2014 року ОСОБА_2 звернулася до відділу державної виконавчої служби Кілійського РУЮ Одеської області із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 502/1948/14-ц.

У заяві ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також, у заяві зазначено засоби телефонного зв`язку із позивачем.

29.09.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кілійського РУЮ Одеської області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44856619 з виконання виконавчого листа № 502/1948/14-ц, виданого 23.09.2014 року.

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

Саме за вказаною адресою державний виконавець направив на адресу ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи копію конверта та копією рекомендованого повідомлення.

13.09.2018 року державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Малашенковим О.В. при примусовому виконані виконавчого листа № 502/1948/14-ц, виданого 23.09.2014 року була винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 24500,00 грн. за несплату аліментів сукупний розмір якої складає суму заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

24.09.2020 року державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)винесено постанову ВП № 44856619 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 5868,85 грн.

Суд зазначає, що у постановах від 13.09.2018 року та від 24.09.2020 року зазначено адресу боржника: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

На думку суду, порушення відповідачем приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення на адресу позивача копій постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів державного виконавця, постанов про застосування заходів примусового виконання рішення, постанови про накладення штрафу у вказаному виконавчому провадженні свідчать про протиправність постанови від 13.09.2018 року про накладення штрафу на боржника, оскільки накладення на боржника штрафу є за своєю правовою природою заходом виховного характеру, який застосовується у випадку тривалого ухилення боржника від сплати аліментів. При цьому, на думку суду обов`язковою умовою для застосування штрафу є обізнаність боржника із наявним виконавчим провадженням.

Доводи відповідача щодо повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного факту суду не надано.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

В матеріалах справи наявний розрахунок нарахування виконавчого збору від 21.09.2020 року, вчинений у відповідності до вимог ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, суд встановив, що 10.09.2020 представник позивача Іванцова З.А. направила до відділу державної виконавчої служби заяву про здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням долучених до матеріалів виконавчого провадження квитанцій про сплату аліментів.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 21.09.2020 року сума заборгованості склала 32224,45 грн., яка була сплачена ОСОБА_4 23.09.2020 року, що підтверджується наявною в матеріалах виконавчого провадження довідкою від 24.09.2020 року.

Таким чином, суд робить висновок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 року, оскільки вказана постанова прийнята державним виконавцем у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» чинного станом на час прийняття такої постанови.

Доводи позивача з приводу того, що відповідач повинен був застосовувати щодо заборгованості до серпня 2018 року норми ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла до 28.08.2018 року, суд не приймає до уваги, оскільки державний виконавець станом на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору повинен був керуватися нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 205, 243, 245, 246, 250, 263, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов від 13.09.2018 року, від 24.09.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 44856619.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд, з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Кілійський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Миру, буд. 77, м. Кілія, Одеська обл., 68300; ).

Третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 12 листопада 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.