Справа № 420/11848/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 11.11.2020р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Махортов Ігор Олександрович, державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Оперчук Ірина Михайлівна, державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Хоменко Юлія Анатоліївна, державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Щеплоцька Христина Богданівна, державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Манюта Сергій Васильович, державний реєстратор Державного підприємства Центр обслуговування громадян Гарматюк Ріта Василівна, державний реєстратор Усатівської сільської ради Біляївського району Крякін Кирил Анатолійович, державний реєстратор Комунального підприємства Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради Одеської області Антоненко Оксана Сергіївна, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Бахова Вікторія Іванівна, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марина Миколаївна, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Яна Георгіївна, державний реєстратор Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Одеської області Ковач Вікторія Петрівна, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіна Ліля Володимирівна, про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020р. №2735/5 про задоволення скарги ОСОБА_2 від 31.03.2020р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. вирішено залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Махортова Ігоря Олександровича; державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Оперчук Ірину Михайлівну; державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Хоменко Юлію Анатоліївну; державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Щеплоцьку Христину Богданівну; державного реєстратора Комунального підприємства Реєстраційна служба Одеської області Манюту Сергія Васильовича; державного реєстратора Державного підприємства Центр обслуговування громадян Гарматюк Ріту Василівну; державного реєстратора Усатівської сільської ради Біляївського району Крякіна Кирила Анатолійовича; державного реєстратора Комунального підприємства Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради Одеської області Антоненко Оксану Сергіївну; державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Бахову Вікторію Іванівну; державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марину Миколаївну; державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліну Альбіну Олександрівну; державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Яну Георгіївну; державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Одеської області Ковач Вікторію Петрівну; державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіну Лілю Володимирівну.

11.11.2020р. до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020р. №3735/5 та заборони Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним у місті Києві державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії пов`язані з виконанням наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020р. №3735/5.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення зазначеної заяви про забезпечення позову позивач вказав, що ОСОБА_1 є власником квартир у будинку під АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 230608075 від 02.11.2020р. та право власності у позивача виникло у результаті звернення стягнення на предмет іпотеки, який забезпечував виконання боргових зобов`язань. Позивач вказав, що правомірність звернення стягнення неодноразово була підтверджена судовими рішеннями, копії яких містяться у матеріалах справи та правомірність набуття вказаного об`єкту нерухомості презюмується згідно статті 328 ЦК. У подальшому, як зазначив позивач, ОСОБА_1 звертався за проведенням технічної інвентаризації належного йому майна та проведення його поділу на квартири, частину з яких продав іншій фізичній особі на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 05.01.2018р. та посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. за реєстровими номерами 61 та 64 і вказані договори були предметом розгляду Мінюсту на предмет їх правомірності та за результатами розгляду Мінюст зазначив, що нотаріусом не вчинялось жодних порушень закону, у зв`язку із чим відмовив у цій частині у задоволенні скарги скаржника. Позивач зазначив, що оскаржуваним наказом передбачено скасування рішень державних реєстраторів за якими у період з 2017 по 2018 роки було зареєстровано право власності позивача на нерухоме майно та у результаті виконання оскаржуваного наказу позивача буде протиправно позбавлено права власності на належне йому нерухоме майно. Зазначене, на думку позивач, свідчить про можливе допущення реальних порушень прав позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову. Позивач наголосив, що він набув нерухоме майно на законних підставах та у передбачений законом спосіб - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору та на підставі інших цивільно-правових договорів, і відповідно є його добросовісним набувачем та законним очікування позивача є сумлінність дій Держави по забезпеченню права власності позивача, гарантованого Конституцією України та чинним цивільним законодавством України. Однак відповідачем не скасовуючи жодного правовстановлювального документу позивача, було прийнято, на думку позивача, свавільне рішення про скасування рішень державних реєстраторів стосовно права власності позивача на квартири. За таких обставин, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі задоволення позову. З огляду на вказане та з врахуванням того, що оскільки правомірність висновків колегії та відповідно наказу Мінюсту України «Про задоволення скарги», прийнятого на підставі вказаного висновку, буде досліджуватись судом під час розгляду справи, а невжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення дії даного акту може призвести до реальної загрози утруднення чи унеможливлення виконання в майбутньому рішення суду в даній справі, позивач вказав, що клопоче перед судом про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного акту та заборони вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з виконанням цього акту.

Частиною 1 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, суд також наголошує, що у випадку звернення сторони з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Під час прийняття рішення про вжиття заходів забезпечення позову суди мають надати правильну правову оцінку підставам застосування цих заходів.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, з наведених позивачем підстав, якими він обґрунтовував необхідність забезпечення позову у заяві не вбачається наявність наведених вище обставин.

При цьому, у разі забезпечення даного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020 № 3735/5 та заборони Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним у місті Києві державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з виконанням Наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020 № 3735/5, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників справи.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, на даній стадії розгляду справи суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154,156, 248, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 11.11.2020р. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295 та п.15.5 розділу VII КАС України.

Суддя К.О. Танцюра