Справа № 380/3246/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/3246/20 пров. № А/857/10299/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Савки С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року (головуючого судді Гулика А.Г., ухвалене у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження о 17 год. 41 хв. в м. Львові повний текст рішення суду складено 28.07.2020) у справі № 380/3246/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівський апеляційний суд про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.04.2020 звернувся в суд з позовом до Державної судової адміністрації України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ухвалою суду першої інстанції залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівський апеляційний суд в якій позивач просить визнати протиправною і протизаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 та надання відповіді, яка не відповідає фактичним обставинам, зобов`язати Державну судову адміністрацію України провести службове розслідування в Львівському апеляційному суді і встановити всі фактичні обставини внесення до ЄДРСР справи № 461/3232/19 і реєстрації ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020 суддею Крайник Н.П., зобов`язати Державну судову адміністрацію України видати наказ про скасування реєстрації ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020 суддею Крайник Н.П. у справі №461/3232/19 як помилкових, зобов`язати Державну судову адміністрацію України принести вибачення ОСОБА_1 за нанесену моральну шкоду і забезпечити відшкодування відповідно до статті 56 Конституції України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року в задоволенні позовну відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

16.10.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до апеляційного суду клопотання про долучення документальних доказів щодо отримання моральної шкоди від дій та бездіяльності ДСА, що частково стало одним із факторів різкого погіршення здоров`я у них осіб з інвалідністю, яке було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Державна судова адміністрація України та Львівський апеляційний суд в судове засідання апеляційного розгляду справи не забезпечили участі уповноваженого представника, за таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до Державної судової адміністрації України із скаргою від 18.02.2020, в якій просив провести службове розслідування щодо фальсифікації справ у Львівському апеляційному суді, яка обґрунтована тим, що суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_3 протиправно внесла до ЄДРСР ухвалу, яка не стосується позивача.

Державна судова адміністрація України надала відповідь від 13.04.2020 №Г401-20-731/20 ОСОБА_1 в якій вказала, що з інформації Львівського апеляційного суду (лист від 07.04.2020 № Д-41/2020) вбачається, що працівником апарату відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ допущено описку в єдиному унікальному номері справи 461/3132/19 під час заповнення обліково-статистичної картки на подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та вказано невірний номер судової справи 461/3232/19. Технічну помилку виявлено після надходження копії скарги ОСОБА_1 на адресу Львівського апеляційного суду від ДСА України, тому 26.03.2020 зазначеним працівником подано службову записку на ім`я керівника апарату Львівського апеляційного суду та внесено виправлення в обліково-статистичну картку.

Вважаючи бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо розгляду скарги та надання відповіді протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 40 Конституції України передбачає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон України №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною четвертої статті 3 Закону України №393/96-ВР скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 18 Закону України №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України №393/96-ВР передбачені обов`язки, зокрема, органу державної влади при розгляді скарги, а саме: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно частини 1 статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Стаття 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає повноваження Державної судової адміністрації України а саме: 1) представляє суди у відносинах із Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік у межах повноважень, визначених цим Законом; 2) забезпечує належні умови діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених цим Законом; 3) вивчає практику організації діяльності судів, розробляє і вносить у встановленому порядку пропозиції щодо її вдосконалення; 4) вивчає кадрові питання апарату судів, прогнозує потребу у спеціалістах, здійснює замовлення на підготовку відповідних спеціалістів; 5) забезпечує необхідні умови для підвищення кваліфікації працівників апарату судів, створює систему підвищення кваліфікації; 6) організовує роботу з ведення судової статистики, діловодства та архіву; контролює стан діловодства в судах; 7) готує бюджетний запит; 8) організовує комп`ютеризацію судів для здійснення судочинства, діловодства, інформаційно-нормативного забезпечення судової діяльності та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи; забезпечує суди необхідними технічними засобами фіксування судового процесу в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування відповідних судів; 9) забезпечує впровадження електронного суду; здійснює заходи щодо організації обміну електронними документами між судами та іншими державними органами і установами; 10) забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень та Реєстру електронних адрес органів державної влади, їх посадових та службових осіб, забезпечує функціонування системи відеоконференц-зв`язку для участі осіб у засіданні суду в режимі відеоконференції; 11) взаємодіє з відповідними органами та установами, в тому числі інших держав, з метою вдосконалення організаційного забезпечення діяльності судів; 12) розробляє та затверджує за погодженням із Вищою радою правосуддя Типове положення про апарат суду; 13) організовує діяльність служби судових розпорядників; 14) контролює діяльність Cлужби судової охорони; 15) затверджує положення про бібліотеку суду; 16) здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Державної судової адміністрації України; 17) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до Державної судової адміністрації України із скаргою від 18.02.2020, в якій просив провести службове розслідування щодо фальсифікації справ у Львівському апеляційному суді, яка обґрунтована тим, що суддя Львівського апеляційного суду Крайник Н.П. протиправно внесла до ЄДРСР ухвалу, яка не стосується позивача.

З метою належного розгляду скарги позивача та надання обґрунтованої відповіді відповідач після її надходження скерував таку до Львівського апеляційного суду щодо надання пояснень з приводу викладених у такій скарзі обставин.

Львівський апеляційний суд листом від 07.04.2020 № Д-41/2020 повідомив відповідача, що перевіркою, викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів встановлено, що 04.12.2019 при реєстрації та автоматизованому розподілі цивільної справи № 461/3132/19 (провадження 22-ц/811/3927/19) за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Галицького ВДВС міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області провідним спеціалістом відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ допущено описку в єдиному унікальному номері справи, а саме замість номера справи 461/3132/19 вказано невірний номер 461/3232/19. Зазначену технічну помилку виявлено після надходження копії скарги ОСОБА_1 на адресу Львівського апеляційного суду від ДСА України. Тому 26.03.2020 провідним спеціалістом відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ на ім`я керівника апарату суду подано службову записку та внесено виправлення в обліково-статистичну картку на цивільну справу №461/3132/19 (провадження 22-ц/811/3927/19) за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відновивши в такий спосіб єдиний унікальний номер справи. Оскаржена ухвала Галицького районного суду міста Львова від 09.10.2019, як і ухвала судді Крайник Н.П. від 02.01.2020 про відкриття апеляційного провадження знаходяться у матеріалах справи, у номері якої допущено описку, що спростовує доводи скаржника про відкриття апеляційного провадження у неіснуючій справі.

З огляду на отриману від Львівського апеляційного суду інформацію, Державна судова адміністрація України надала позивачу відповідь від 13.04.2020 № Г401-20-731/20 на його скаргу від 18.02.2020, в якій вказано, що з інформації Львівського апеляційного суду (лист від 07.04.2020 № Д-41/2020) вбачається, що працівником апарату відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ допущено описку в єдиному унікальному номері справи 461/3132/19 під час заповнення обліково-статистичної картки на подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та вказано невірний номер судової справи 461/3232/19. Технічну помилку виявлено після надходження копії скарги ОСОБА_1 на адресу Львівського апеляційного суду від ДСА України. Тому 26.03.2020 зазначеним працівником подано службову записку на ім`я керівника апарату Львівського апеляційного суду та внесено виправлення в обліково-статистичну картку.

Щодо службового розслідування відповідач вказав, що відповідно до частин першої, третьої статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність.

Пунктом 3 частини першої статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що голова апеляційного суду контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посади керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства.

З наведеного вбачається, що відповідач з метою належного розгляду скарги позивача скерував таку до Львівського апеляційного суду, за результатами чого останнім виявлено описку у номері справи та внесено виправлення в обліково-статистичну картку.

Крім цього, судом встановлено, що після внесених виправлень до обліково-статистичної картки на цивільну справу № 461/3232/19, яка зареєстрована в апеляційному суді під №461/3132/19, ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.05.2020 у справі №461/3132/19 внесено виправлення: в ухвалу судді Львівського апеляційного суду Крайник Н.П. від 06.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху; в ухвалу судді Львівського апеляційного суду Крайник Н.П. від 02.01.2020 про відкриття апеляційного провадження у справі; в ухвалу Львівського апеляційного суду від 13.01.2020 про призначення справи до розгляду в апеляційному суді та постановлено вважати вірним номер справи № 461/3132/19, замість первинно вказаного у зазначених ухвалах №461/3232/19.

Згідно частини 1 статті 269 Цивільного процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином, описка у номері справи була виправлена у встановленому Цивільним процесуальним кодексом України порядку.

Колегія суддів зазначає, що позивач у справі як вбачається із наведених ухвал Львівського апеляційного суду не є учасником справи №461/3132/19, натомість стороною у справі є ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач належним чином розглянув скаргу позивача, вжив всіх можливих та необхідних заходів з метою перевірки викладених у ній обставин та повідомив позивача про результати її розгляду і відповідно дотримався вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду скарги позивача та зобов`язання відповідача провести службове розслідування в Львівському апеляційному суді і встановити всі фактичні обставини внесення до ЄДРСР справи № 461/3232/19 і реєстрації ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020 суддею Крайник Н.П.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати наказ про скасування реєстрації ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020 суддею Крайник Н.П. у справі №461/3232/19 як помилкових, колегія суддів враховує наступне.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.05.2020 у справі №461/3132/19 внесено виправлення до ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020, винесених суддею Крайник Н.П. у справі №461/3232/19, якою постановлено вважати вірним номер справи № 461/3132/19, замість первинно вказаного у зазначених ухвалах №461/3232/19.

Вказані виправлення внесені у встановленому Цивільним процесуальним кодексом України порядку.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що позовні вимоги є безпідставними щодо існування двох справ за № 461/3232/19 і № 461/3132/19 за одним апеляційним провадженням.

Апеляційний суд зазначає, що внесення судових рішень в Єдиний державний реєстр судових рішень регламентовано Порядком ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 № 1200/0/15-18 (далі Порядок).

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу І Порядку адміністратор Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - адміністратор) - адміністратор Єдиної судової інформаційної системи державне підприємство «Інформаційні судові системи», віднесене до сфери управління Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України). Адміністратор вживає заходи, пов`язані із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування Реєстру, у тому числі такі: створення, вдосконалення та супроводження державної інформаційної системи Реєстру; адміністрування Реєстру; надання доступу до Реєстру; забезпечення зберігання та захисту даних, що містяться в Реєстрі, у тому числі шляхом визначення моделі захисту від загроз витоку інформації та засобів обробки електронних документів у Реєстрі та надання до них безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі «Судова влада України»; виконання інших функцій, передбачених вказаним Порядком.

У пункті 1 розділу Х Порядку передбачено, що обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення.

Відповідальність за організацію в суді своєчасного правильного та повного внесення до АСДС реєстраційних відомостей, зазначених у пункті 3 розділу II цього Положення, а також відомостей про набрання судовим рішенням законної сили (у тому числі за результатами розгляду справи судом апеляційної чи касаційної інстанції), надсилання таких відомостей до Реєстру, а також за своєчасне надсилання адміністраторові відомостей, зазначених в абзаці другому пункту 2 розділу III зазначеного Порядку та пункті 3 розділу III Порядку, несе керівник апарату суду або особа, яка виконує його обов`язки (пункт 3 розділу Х Порядку).

З аналізу наведених положень можна зробити висновок про те, що вносити судові рішення до Реєстру вправі лише суддя, який ухвалив такі рішенні та відповідач не уповноважений скасовувати судові рішення прийняті суддею.

З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати наказ про скасування реєстрації ухвал від 06.12.2019, 02.01.2020, 13.01.2020 суддею Крайник Н.П. у справі №461/3232/19 як помилкових.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача принести вибачення позивачу за нанесену моральну шкоду і забезпечити її відшкодування шляхом надання сімейної путівки в санаторій, такі вимоги є похідними, а тому виходячи з висновку про відсутність підстав для задоволення основних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді та не стосуються меж перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла до висновку, що апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, а тому мотивація, яка наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі № 380/3246/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

В.В. Святецький

Повний текст постанови складено 10.11.2020