Справа № 640/7356/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м. Київ № 640/7356/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Пенсійного фонду України
провизнання бездіяльсті протиправною

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України, як таку, що порушує право позивача відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на отримання у визначений законодавством термін, письмової відповіді на запит про отримання публічної інформації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 15.03.2019 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» він звернувся до Пенсійного фонду України із запитом на отримання публічної інформації. Вказаний запит на особистому прийомі прийнятий та зареєстрований посадовою особою відповідача за вх.№232/10-із.

Відповідь на запит від 15.03.2019 за вх.№232/10-із Пенсійний фонд України надав позивачу листом від 16.04.2019 №11885/02-23.

На думку позивача, внаслідок протиправної бездіяльності Пенсійного фонду України строки надання відповіді на публічний від 15.03.2019 за вх.№232/10-із відповідачем не дотримані, а право позивача порушене.

05.06.2019 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що тривалий розгляд звернень та запиту позивача спричинений великою кількістю звернень та наявністю вакантних посад.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.03.2019 позивач звернувся із запитом на отримання публічної інформації за вх. №232/10-із до Пенсійного фонду України у зв`язку із неотриманням у строки передбачені статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідей на подані раніше запити, в якому просив надати копію документів, створених у процесі виконання своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, зокрема: відповідь на звернення ОСОБА_1 «Про надання інформації» від 29.01.2019 за вх. №2188/К-11, відповідь на звернення ОСОБА_1 «Про сприяння реалізації закріплених чинним законодавством прав у розгляді звернень» від 29.01.2019 за вх. №2189/К-11, відповідь на звернення ОСОБА_1 «Про виконання судового рішення» від 12.02.2019 за вх. №3520/К-11.

Листом від 16.04.2019 №11885/0223 Пенсійний фонд України надав позивачу відповідь на запит від 15.03.2019 вх. №232/10-із.

Вважаючи, що з огляду на протиправну бездіяльність Пенсійного фонду України строки передбачені положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання відповіді на запит про отримання публічної інформації відповідачем недотримані, а право позивача порушене, останній звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон України №2939-VI).

За визначенням статті 1 Закону України від 13.01.2011 №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За цим визначенням, публічна інформація має такі ознаки:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (частина друга статті 5 Закону України №2939-VI).

Право на доступ до публічної інформації гарантується, з поміж іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України №2939-VI).

Відповідно до статті 13 Закону України №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 (в редакції чинній на дату звернення позивача з інформаційним запитом) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, тобто є суб`єктом владних повноважень та розпорядником інформації у розумінні статті 13 Закону України №2939-VI.

Отже, чинним законодавством визначено обов`язок відповідача на надання інформації підприємствам, установам, організаціям та особам, яких вони стосуються, за їх зверненням (запитом на інформацію), якою він володіє, як суб`єкт владних повноважень.

Положеннями статті 19 Закону України №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону України №2939-VI).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, із запитом про отримання публічної інформації до Пенсійного фонду України позивач звернувся 15.03.2019.

Однак, відповідь на зазначений запит, позивач від Пенсійного фонду України отримав листом №11885/0223 від 16.04.2019, що в свою чергу є порушенням п`ятиденного строку, встановленого статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на надання відповіді на запит про отримання публічної інформації.

Суд погоджується із твердження позивача про те, що його запит від 15.03.2019 в контексті Закон України «Про доступ до публічної інформації» є запитом на інформацію, оскільки останній є проханням позивача надати інформацію, яка знаходиться у володінні розпорядника інформації і створена або мала бути створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, як результат його діяльності на попередні запити позивача.

У разі якщо така інформація була відсутня суд вважає, що на виконання вимог статті 20 Закон України «Про доступ до публічної інформації» відповідач мав у 5 денний строк повідомити про це позивача.

Матеріали адміністративної справи не містять повідомлення Пенсійного фонду України про продовження строку на розгляд запиту ОСОБА_1 про отримання публічної інформації.

Аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлено запит громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно його розглянути, перевірити викладені в ньому факти, та надати відповідь на запит на у встановлені законом строки.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву щодо об`єктивності причин затримки в розгляді оскаржуваного запита позивача через велику кількість звернень до Пенсійного фонду України та наявність вакантних посад, з огляду на наступне.

Надмірне надходження запитів до Пенсійного фонду України та укомплектування штату суб`єкта владних повноважень, є питаннями внутрішньої організації діяльності контролюючого органу та кадрового забезпечення Пенсійного фонду України. Вказане, жодним чином не позбавляє відповідача обов`язку виконувати вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не може надавати суб`єкту владних повноважень, режиму послаблення щодо дотримання процедури та строків надання відповідей на запити про отримання публічної інформації.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

З огляду на те, що відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ позивач звільнений від сплати судового збору, останній не підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, ), яка полягає у порушенні строку, передбаченого вимогами статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання відповіді на запит про отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 15.03.2019 №232/10-із.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур