Справа № 826/13975/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 826/13975/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області, ДФС України, про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області №0067/13-01 від 30.09.2016 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Зобов`язати ДФС України відновити реєстрацію позивача в якості платника єдиного податку з 30.09.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2018 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України (в редакції на час прийнятого рішення), яка в подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року була скасована, справу №826/13975/18 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2019 року замінено відповідача - Луганську ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області на ГУ ДФС у Луганській області за клопотанням відповідача.

Представником ГУ ДФС у Луганській області подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 відбулося на підставі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, відповідно до абз.3 п.п.299.10 ст.299 ПК України, відтак, рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації єдиного податку від 30.09.2016 року №0067/13-01 прийнято в межах та спосіб, передбачених чинним законодавством України.

16.01.2020 року до суду надійшло клопотання ГУ ДФС у Луганській області, згідно якого останнє просить замінити сторону у справі №826/13975/18, а саме: ГУ ДФС у Луганській області на Головне управління ДПС у Луганській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва замінено відповідача у справі №826/13975/18 - ГУ ДФС у Луганській області на Головне управління ДПС у Луганській області.

Відповідно до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець 27.02.2007 року по 14.03.2017 року (РНОКПП НОМЕР_1 ) у ГУ ДПС у Луганській області, Лисичанському управлінні, ДПІ у мм. Лисичанськ та перебувала на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 по 01.07.2014 - єдиний податок ІІ група, з 01.07.2014 по 01.10.2016 - єдиний податок ІІІ група. З 14.03.2017 перейшла на облік до ГУ ДПС у м. Києві, ДПІ у Голосіївському районі.

30.09.2016 головним державним інспектором Жовтневого відділення Луганської ОДПІ на підставі пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України проведено перевірку щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування ФОП ОСОБА_1 , в ході якої встановлено факт несплати позивачем протягом двох послідовних кварталів податкових зобов`язань по єдиному податку на суму 3,77 грн.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №67/12-34/ НОМЕР_1 від 30.09.2016 (далі - Акт перевірки), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки відповідачем винесено рішення від 30.09.2016 №0067/13-01 про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням від 30.09.2016 №0067/13-01 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 ПК України).

Згідно із пунктом 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Згідно з абзацом восьмим підпункту 298.2.3 п. 298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №813/1465/17, від 15 травня 2018 року у справі №813/676/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника.

При цьому, анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, відбулось саме 30.09.2016, тобто у третьому кварталі 2016 року.

Отже, для анулювання реєстрації в якості платника єдиного податку на підставі вказаної норми у позивача мала бути заборгованість станом на перше квітня та на перше липня 2016 року.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається жодних відомостей щодо річних податкових декларацій позивача за 2014 - 2015 роки; податкових декларацій за перший квартал, півріччя та три квартали 2016 року та податкових декларацій за перший квартал 2017 року, також не вбачається жодних відомостей на підтвердження факту наявності у позивача протягом двох послідовних кварталів податкового боргу по сплаті єдиного податку.

У свою чергу, податковим органом не надано суду доказів щодо нарахування такого податкового боргу позивачу шляхом формування податкових повідомлень-рішень та податкових вимог. Крім того, зі змісту облікової картки платника податків не вбачається на якій саме підставі виник податковий борг у позивача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, суд також зазначає, що в силу положень пункту 59.1 статті 59 ПК України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений ПК України, чого насправді зроблено ним не було.

Отже, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність у податкового органу підстав для анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку та прийняття з цих підстав оскаржуваного рішення від 30.09.2016 №0067/13-01.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 30.09.2016 №0067/13-01 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 10.10.2018, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Луганській області №0067/13-01 від 30.09.2016 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

3. Зобов`язати Головне управління ДФС України вчинити дії щодо відновлення реєстрації Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 30.09.2016 року та щодо включення інформації про неї до реєстру платників єдиного податку.

4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору розмірі 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );

Відповідач: ГУ ДФС у м. Києві (, 04053, м. Київ, Львівська площа, 8).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій