Справа № 640/7178/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відводі

09 листопада 2020 року м. Київ № 640/7178/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Фонду державного майна України про відвід колегії суддів від розгляду адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України,

Голови Фонду державного майна України Сенниченка Дмитра Володимировича

про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів та поновлення на публічній службі, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 року № 826-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Фонду державного майна України»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 27.09.2019 року № 858к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Фонду державного майна України»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови Фонду державного майна України, починаючи з 30.09.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

04 листопада 2020 року на адресу суду від Фонду державного майна України надійшла заява про відвід суддів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А., у зв`язку з тим, що на думку відповідача існують інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Зазначена заява обґрунтована тим, що судді Келеберда В.І. та Качур І.А. оголошенні в розшук Національним антикорупційним бюро України та заступником Генерального прокурора їм повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року заяву Фонду державного майна України від 04.11.2020 року про відвід судів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А. визнано необґрунтованою та передано справу у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід суддів.

Приписами частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу вирішення питання про відвід суддів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А., здійснюється суддею Вєкуа Н.Г., яка не входить до складу суду, що розглядає справу №640/7178/20, і визначена у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви Фонду державного майна України про відвід суддів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А. у справі №640/7178/20 у письмовому провадженні.

Вирішуючи по суті вказану заяву суд виходить з наступного.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі "Фей проти Австрії". Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з тексту заяви Фонду державного майна України про відвід судів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А. від розгляду адміністративної справи №640/7178/20, остання мотивована тим, що начебто у суспільстві сформовано недовіру до вказаного складу суду, а фактичною підставою для відводу є наявність в учасника процесу навіть припущення, що суддя в силу певних чинників не може зберегти безсторонність.

Проте, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи представника Фонду державного майна України відносно того, що достатньо лише припущення з приводу неупередженості судді для його відводу, адже, як вказано судом вище та підтверджується практикою Європейського суду з прав людини не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів.

На думку суду, наведені представником Фонду державного майна України обставини не можуть бути підставою для відводу судів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А., оскільки твердження про заінтересованість суддів Келеберди В.І. та Качура І.А. під час розгляду справи базуються суто на припущеннях відповідача, не підтверджених жодними доказами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем в заяві про відвід не наведено обставин, передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, які викликають сумнів у прямій чи опосередкованій заінтересованості у розгляді справи, неупередженості або об`єктивності суддів Келеберди В.І. та Качура І.А., або свідчать про існування інших визначених статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу судді.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Фонду державного майна України про відвід суддів Келеберди В.І. та Качура І.А. з числа коегії суддів, які здійснюють розгляд адміністративної справи №640/7178/20.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Фонду державного майна України про відвід про відвід суддів з колегії суддів: Келеберди В.І. та Качура І.А. від розгляду адміністративної справи №640/7178/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Вєкуа