Справа № 520/15141/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

10 листопада 2020 року Справа № 520/15141/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бабаєв А.І., розглянувши позовну заяву Акціонерного Товариство «Альфа-Банк», первісний стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 року Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса, в якій просить суд:

- постановити ухвалу, якою замінити стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича №25214 від 31 жовтня 2017 року про стягнення грошових коштів за кредитним договором №839/3/27/38/7-53 від 23 лютого 2007 року, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до АТ «Альфа-Банк» прав Кредитора за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-53 від 23 лютого 2007 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ;

- поновити строк на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса Київського

міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича № 25214 від 31 жовтня 2017 року про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 839/3/27/38/7-53 від 23 лютого 2007року, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до АТ «Альфа-Банк» прав Кредитора за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-53 від 23 лютого 2007 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Звернення до адміністративного суду реалізовується шляхом пред`явлення відповідного адміністративного позову, відкриття провадження у адміністративній справі та прийняттям адміністративним судом постанови, яка після набрання законної сили, підлягає примусовому виконанню шляхом видачі виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання.

Розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України регламентовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч.4 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно заміни сторони виконавчого провадження застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист. При цьому, статтею 379 КАС України передбачено можливість заміни боржника або стягувача до відкриття виконавчого провадження у виконавчому листі.

Можливості розгляду за правилами адміністративного судочинства питання заміни сторони у виконавчому написі приватного нотаріуса Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає.

Відповідно до ч.1 ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, положення ч.1 ст.376 КАС України застосовуються лише у разі, якщо стягувачам допущено пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа.

Можливості розгляду за правилами адміністративного судочинства питання поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає.

Разом з тим, заявник звернувся до адміністративного суду із заявою, в якій просить суд замінити стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса.

Згідно з частиною першою статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка є чинною з 15 грудня 2017 року) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За приписами частини другої статті 446 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка є чинною з 15 грудня 2017 року) процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Отже, Цивільним процесуальним кодексом, на відміну від Кодексу адміністративного судочинства передбачена можливість заміни сторони виконавчого провадження не лише при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та їх посадових осіб.

Таким чином, вимоги про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливості вирішення таких питань.

При цьому, питання щодо про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає вирішенню за нормами частини другої статті 446 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка є чинною з 15 грудня 2017 року).

Крім того, положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулюють питання оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби чи приватних виконавців, а не питання заміни сторони у виконавчому провадженні.

Суд враховує, що згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з огляду на предмет заяви її вирішення віднесено до юрисдикції цивільного суду.

Щодо посилань заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, суд зазначає наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року у справі № 826/7941/17 зазначила, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Також вказано, що аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Проте, у справі №826/7941/17 Великою Палатою Верховного Суду не розглядалось питання про застосування у даному питанні частини 2 статті 446 ЦПК України (в редакції, яка є чинною з 15 грудня 2017 року), згідно якої процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

У зв`язку з цим зазначені заявником правові позиції Верховного Суду відповідно до вимог ч. 5 ст.242 КАС України застосуванню у розглядуваних правовідносинах не підлягають.

З огляду на викладене, суддя вважає необгрунтованими вищевказані посилання заявника.

Щодо посилань заявника, на ухвалу від 11.08.2020 року Обухівського районного суду у справі № 372/2451/20, в якій зазначено - «Встановивши предмет заяви, яким є заміна сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, відсутні підстави для розгляду вимоги даної заяви в порядку цивільного судочинства, а процесуальним законодавством розгляд даної заяви віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду», суд зазначає наступне.

Так, заявник просить суд постановити ухвалу, якою замінити стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича №25214 від 31 жовтня 2017 року та поновити строк на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича № 25214 від 31 жовтня 2017 року.

При цьому, ухвалою Обухівський районний суд Київської області від 11.08.2020 року по справі № 372/2451/20 провадження по справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича № 25465 від 31 жовтня 2017 року про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 384/065/08-А від 11 липня 2008 року, оскільки є правонаступником первісного стягувача. закрито.

Тобто, у справі № 372/2451/20 судом закрито провадження за заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича № 25465 від 31 жовтня 2017 року, а не у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича №25214 від 31 жовтня 2017 року, як зазначено у даній заяві.

З огляду на викладене, суддя вважає необгрунтованими вищевказані посилання заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як вказано у ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за заявою Акціонерного Товариство «Альфа-Банк», первісний стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса та поновлення строку на пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Копію даної ухвали направити позивачу та повернути позивачу позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бабаєв А.І.