Справа № 362/1919/20
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1919/20
Провадження № 2-а/362/91/20
У Х В А Л А

"09" листопада 2020 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області, старшого лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пономаренка Сергія Юрійовича про скасування постанови ДПО18 № 667998 від 28.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пономаренка Сергія Юрійовича про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрити справу.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія ухвали направлена позивачу за адресою, зазначеною ним в позовній заяві, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав копію ухвали про залишення заяви без руху 24 червня 2020 року, але станом на день винесення ухвали про повернення позову, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 09 квітня 2020 року усунуто не було.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням всіх недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями ст. 169 КАС України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області, старшого лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пономаренка Сергія Юрійовича про скасування постанови ДПО18 № 667998 від 28.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко