Справа № 9901/508/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2020 року

Київ

справа №9901/508/19

адміністративне провадження №П/9901/508/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №9901/508/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ

І. РУХ СПРАВИ

1. 18.09.2019 ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі також - відповідач 1, КДКП), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 05.08.2019 №221дп-19 «Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 », стягнути за рахунок бюджетних асигнувань КДКП судові витрати у розмірі 768,40 грн.

2. Ухвалою Верховного Суду від 23.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів та призначено судове засідання.

3. 15.10.2019 від начальника управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) КДКП Департаменту кадрової роботи та державної служби Подкопаєва С.В. до суду надійшов лист, в якому зазначив, що з набранням чинності Закону України від 19.09.2019 № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-IX) зупинено дію положень Закону України «Про прокуратуру», які регламентують роботу КДКП; члени і голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважаються звільненими з посади, а їхні повноваження вважаються достроково припиненими, а тому забезпечити участь представника у судовому засіданні та подати відзив на позовну заяву не є можливим, а тому надано суду лише копії матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-110дс-28дп-19, на підставі яких ухвалено оскаржуване позивачем рішення та відеозапис засідання.

4. Ухвалою Верховного Суду від 21.10.2019 зупинено провадження у цій справі до встановлення правонаступника відповідача.

5. Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2019 поновлено провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.02.2019.

6. Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2020 залучено в якості cпіввідповідача до участі у справі №9901/508/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення - Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі також - відповідач 2).

7. 28.02.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та пояснення щодо позову.

8. Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2020 витребувано у прокуратури Житомирської області оригінали матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу прокурора Житомирської області №259к від 13.11.2018; витребувано у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів оригінали матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-110дс-28дп-19 щодо заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 .

9. 19.03.2020 до суду на виконання вказаної ухвали надійшли матеріали службового розслідування щодо можливої причетності позивача до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із отриманням неправомірної вигоди та матеріали дисциплінарного провадження №11/2/4-110дс-28дп-19.

10. 03.04.2020 від Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

11. 14.05.2020 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, Суд встановив наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

13. 24.06.2011 ОСОБА_1 склав присягу працівника прокуратури.

14. Наказом прокуратури Житомирської області №145а від 20.04.2015 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Житомирської області.

15. 14.09.2017 ОСОБА_1 ознайомився з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затверджених Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, зобов`язався їх дотримуватись при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, що підтверджується відповідним аркушем ознайомлення.

16. Згідно з наказом прокуратури Житомирської області №142п від 01.08.2018 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області.

17. 09.10.2018 ОСОБА_1 затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

18. 09.11.2018 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, що виразилось в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

19. Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2018 до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та від 19.11.2018 відсторонено позивача від посади заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області до 09.01.2019.

20. Згідно з наказом прокуратури Житомирської області №259к від 13.11.2018 у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002572 від 22.10.2018 встановлено можливу причетність заступника начальника відділу забезпечення представництва в судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із отриманням неправомірної вигоди, та з урахуванням викладеного призначено службове розслідування, проведення якого доручено комісії у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

21. Згідно з висновком, затвердженим прокурором Житомирської області Війтовичем Л.М. 27.12.2018, комісія вирішила службове розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із отриманням неправомірної вигоди, вважати закінченим; відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє підтвердження; у зв`язку із встановленням за результатами службового розслідування фактів, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також про одноразове грубе порушення ним правил прокурорської етики; звернутися до КДКП із дисциплінарною скаргою про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

22. 05.02.2019 КДКП відкрила дисциплінарне провадження відносно заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 на підставі дисциплінарної скарги виконувача обов`язків прокурора Житомирської області ОСОБА_10 , до якої додано матеріали, що підтверджують зміст скарги.

23. 11.02.2019 член КДКП Костенко С.К. надіслав прокурору Житомирської області Війтовичу Л.М. запит №11/2/4-110дс-28дп-19-1319 вих.19 щодо надання належним чином завіреної копії наказу про призначення на займану посаду; наказів про заохочення, наказів про застосування дисциплінарних стягнень за рішеннями Комісії, аркуша ознайомлення з Кодексом професійної етики працівників прокуратури, Присяги працівника прокуратури; про період тимчасової непрацездатності та про перебування у відпустках з 12.10.2018 (з наданням копій наказів); завірених копій матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу прокурора області №259к від 13.11.2018.

24. На цей запит прокурор Житомирської області Війтович Л.М. надіслав лист №11-118 вих.19 від 21.02.2019, згідно з яким направив члену Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Костенку С.К. копії документів та матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 .

25. Рішенням КДКП №82дп-19 від 26.03.2019 продовжено строк проведення перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарному провадженні №11/2/4-110дс-28дп-19 на один місяць - до 28.04.2019.

26. 11.02.2019 член КДКП Костенко С.К. надіслав керівнику Генеральної інспекції Уварову В.Г. запит №11/2/4-110дс-28дп-19-1317 вих.19 про надання інформації щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 №0002572; протоколів допитів свідків, потерпілих, підозрюваного, протоколів оглядів, обшуків, у яких містяться дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора та порушення правил етичної поведінки; відомостей, отриманих в ході негласних слідчих (розшукових) дій, в яких містяться дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора та порушення правил етичної поведінки.

27. 28.03.2019 член КДКП Костенко С.К. надіслав керівнику Генеральної інспекції Уварову В.Г. лист №11/2/4-110дс-28дп-19-2815 вих.19 щодо неналежного виконання запиту від 11.02.2019.

28. Прокурор відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Саєнко Д. на вказані запити листом №25/1/1-36014-18 від 15.04.2019 скерував члену КДКП Костенку С.К. копії матеріалів кримінального провадження №0002572 від 22.10.2018 на 70 арк.

29. 17.04.2019 членом КДКП Костенком С.К. складено висновок про притягнення заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

30. Рішенням КДКП №221дп-19 від 05.08.2019 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

31. Наказом прокуратури Житомирської області №180к від 16.08.2019 звільнено заступника начальника відділу забезпечення представництва у судах управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Житомирської області молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

32. У позовній заяві, письмових поясненнях та відповіді на відзив в якості обґрунтування позовних вимог позивач наводить наступні аргументи:

- щодо позивача не застосовано та не дотримано належних правових процедур та механізмів, не забезпечено право бути почутим під час розгляду справи;

- комісією з проведення службового розслідування та КДКП при вирішенні питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності не дотримано стандарту «поза всяким розумним сумнівом» та надано перевагу стандарту «баланс ймовірностей», у результаті чого позивача необґрунтовано, за відсутності на це підстав, піддано стягненню у вигляді звільнення;

- наказ прокурора області про призначення службового розслідування усупереч вимогам пункту 4 розділу III Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України №343 від 06.12.2017, не містить мети проведення такого розслідування, а також конкретних її підстав і приводу та обмежується посиланням на загальні пункти 1, 3 розділу II та 1, 2 розділу IV Інструкції;

- у матеріалах службового розслідування та дисциплінарного провадження відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку, матеріали не містять копій документів з кримінального провадження, які були би належно засвідчені прокурором у провадженні або слідчим;

- усупереч вимогам пункту 8 розділу III Інструкції до службового розслідування залучено заступника прокурора області ОСОБА_2 , який щодо позивача є вищестоящим прокурором, а також начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді ОСОБА_7 , тобто працівника цього ж окремого структурного підрозділу прокуратури області, у якому позивач працював;

- комісією з проведення службового розслідування не вжито всіх заходів до всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин та з`ясування питань, зазначених у розділі VI Інструкції;

- через незакінчення досудового розслідування щодо позивача унеможливлено повне та об`єктивне здійснення службового розслідування та дисциплінарного провадження;

- перевірку доводів дисциплінарної скарги у ході здійснення дисциплінарного провадження КДКП проведено неповно, необ`єктивно та упереджено;

- КДКП допущено порушення принципу презумпції невинуватості стосовно позивача, адже у висновках за результатами службового розслідування та перевірки скарги у ході дисциплінарного провадження, а також в оскаржуваному рішенні комісія з проведення службового розслідування, член КДКП та власне КДКП як орган презюмували фактичні обставини, які становлять зміст обвинувачення, у межах якого, можливо, відбуватиметься судовий розгляд кримінального провадження;

- у ході здійснення дисциплінарного провадження здійснено розголошення нерозтаємнених відомостей, здобутих у ході проведення НСРД;

- прокурор Генеральної інспекції Саєнко Д.В. , не будучи учасником дисциплінарного провадження та не підтвердивши належним чином свій статус у кримінальному провадженні, на власний розсуд визначив перелік матеріалів кримінального провадження, які на його думку свідчать про наявність фактів порушення правил етичної поведінки, а також надав оцінку певним діям позивача як таким, що порочать звання прокурора. КДКП вказані матеріали покладено в основу висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також оскаржуваного рішення. Оцінки упередженості прокурора та слідчого щодо позивача не надано та його пояснення з даного приводу не враховано;

- матеріали дисциплінарної скарги та висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містять беззаперечних доказів вчинення ним проступку, а також доказів настання внаслідок цього суспільного резонансу;

- у ході здійснення дисциплінарного провадження та проведення засідання КДКП порушено принцип змагальності;

- рішення КДКП від 05.08.2019 №221дп-19 прийнято із порушеннями вимог законодавства, оскільки не надано належної оцінки наявним у матеріалах дисциплінарного провадження документам, а також наданим позивачем поясненням та долученим матеріалам. КДКП не дотримано практики розгляду дисциплінарних проваджень аналогічної категорії та не враховано характеристику позивача;

- у своєму рішенні КДКП належно не врахувала характер та наслідки проступку, не вказала та не проаналізувала відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення;

- недоведеними належними та допустимими доказами є висновки КДКП про використання позивачем свого службового становища у своїх приватних інтересах чи інтересах інших осіб;

- при ухваленні рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури КДКП не враховано, що Закон України «Про прокуратуру» не містить такої підстави для звільнення прокурора із посади як рішення КДКП про притягнення до дисциплінарної відповідальності через порушення кодексу етики;

- КДКП не вказала, яким конкретно нормативно-правовим актом та якими його нормами регламентовано порядок дій працівника прокуратури при спілкуванні із підприємцями у позаробочий час та, відповідно, який саме проступок позивач вчинив і яка правова норма характеризує його склад;

- норми Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, а також Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, не підлягали застосуванню, оскільки вказані нормативно-правові акти не пройшли реєстрацію у Міністерстві юстиції України;

- у ході проведення службового розслідування та здійснення дисциплінарного провадження не враховано характеристику ОСОБА_14 ;

- КДКП не спрямувала дисциплінарну скаргу до Ради прокурорів України всупереч вимогам абзацу 2 пункту 105 Положення про порядок роботи КДКП.

33. У відзиві на позовну заяву відповідач-2 наводить наступні аргументи:

- в ході дисциплінарного провадження здобуто неспростовані докази вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 ;

- порушень вимог законодавства під час використання матеріалів службового розслідування як доказу, який підтверджує вчинення дисциплінарного проступку прокурором, КДКП не допущено;

- безпідставними є доводи позивача про порушення КДКП презумпції невинуватості при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки факт вчинення ним дій, що містять ознаки кримінального правопорушення не встановлений вироком суду, так як приймаючи оскаржуване рішення КДКП не надавала оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а лише перевірила відповідність поведінки позивача вимогам Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів і обґрунтовано дійшла висновку, що відсутність обвинувального вироку щодо позивача не перешкоджає ухваленню рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення прокурорської етики;

- матеріали НСРД передано КДКП з додержанням процедури, передбаченої статтею 222 КПК України, тобто з дозволу прокурора і в тому обсязі, у якому визнано можливим, відтак підстави для висновку, що вказані докази отримані у незаконний спосіб - відсутні;

- Всеукраїнська конференція прокурорів не належить до суб`єктів, визначених Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, та Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 №493, відтак затверджений нею Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів і прийняте Положення про порядок роботи КДКП не підлягали державній реєстрації у Міністерстві юстиції України;

- при визначенні виду дисциплінарного стягнення КДКП враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

34. Оцінюючи наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень на нього, Суд дійшов таких висновків.

35. Відповідно до частини 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі також - КАС України; у редакції, чинній на момент подання позову до суду) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

36. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановлено у статті 266 КАС України (чинної на час звернення позивача до суду), згідно з пунктами другим та третім частини першої якої поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності дій, бездіяльності та актів, зокрема, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

37. Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарних проступків, які полягають у вчиненні дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та систематичному або одноразовому грубому порушенні правил прокурорської етики, Суд виходить з наступного.

38. Положеннями частини другої статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

39. Правовідносини, пов`язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України «Про прокуратуру» (далі також - Закон №1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі також -в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

40. Відповідно до пункту 24 Рекомендації(2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 724 засіданні заступників міністрів 06.10.2000 (далі також - Рекомендація Rec (2000) 19), при виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні: а) справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; б) поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції.

41. У тексті Рекомендації(2000) 19 підкреслюються дві істотні вимоги: поважати права окремої особи і прагнути ефективності, за яку прокурор частково несе відповідальність (Коментар до індивідуальних рекомендацій Рекомендації(2000) 19).

42. Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

43. Частиною першою статті 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

44. Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 19 Закону №1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

45. Відповідно до положень статей 44, 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

46. Частиною першою статті 46 Закону №1697-VII передбачено, що секретаріат Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.

47. Відповідно до частини шостої статті 46 Закону №1697-VII під час здійснення перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

48. Згідно з частиною десятою статті 46 Закону №1697-VII член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

49. Відповідно до положень статті 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання. До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід.

50. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 49 Закону №1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

51. Відповідно до положень статті 48 Закону №1697-VII кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

52. Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

53. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

54. Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

55. Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посад ми у прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

56. Копія рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

57. Наведені вище положення дають змогу дійти висновку, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів на час виникнення спірних правовідносин була органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів. Водночас суб`єктом дисциплінарного проступку, за який Законом України «Про прокуратуру» передбачена дисциплінарна відповідальність, є прокурор. У разі установлення обставин, що свідчать про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів мала повноваження прийняти рішення у дисциплінарному провадженні про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності. Так, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів мала повноваження притягувати прокурора до дисциплінарної відповідальності за наявності підстав, визначених у частині першій статті 43 Закону № 1697-VII, і накласти на нього дисциплінарні стягнення.

58. Розглядаючи дисциплінарні скарги, в яких містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів мала надавати оцінку фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність в діях прокурора складу зазначеного дисциплінарного проступку, використовуючи відомості, отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством.

59. Суд звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є обставини щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

60. Згідно зі статтями 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища. Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

61. Відповідно до пункту 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13.04.2017 № 111 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2017 за № 623/30491, протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

62. Перевіряючи наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, Комісія в межах свої компетенції дійшла висновку про наявність фактів вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного зі вступом ОСОБА_1 у позаслужбові стосунки, оскільки прокурор у робочий час проводив зустрічі зі сторонніми особами, які жодним чином не пов`язані з виконанням ним службових обов`язків, вступивши при цьому зі вказаними особами у позаслужбові стосунки, пов`язані з отримання грошових коштів за неподання позовної заяви до суду та одержання за це неправомірної винагороди.

63. З огляду на наведене, Комісія дійшла висновку, що такі дії ОСОБА_1 порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури в частині щодо протиправних позаслужбових стосунків - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб та одноразовому грубому порушенні правил прокурорської етики, що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

64. До таких висновків Комісія дійшла з урахуванням, зокрема, пояснень самого позивача та його представника, матеріалів дисциплінарного провадження та висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора, матеріалів та відомостей, отриманих КДКП під час розгляду такого висновку, зокрема копій матеріалів кримінального провадження №0002572 від 22.10.2018.

65. Під час розгляду цієї справи Судом встановлено, що відповідачем дотримано порядок дисциплінарного провадження щодо позивача, передбачений нормами чинного законодавства. Дисциплінарне провадження щодо позивача проведено з дотриманням встановлених законом строків.

66. Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо незабезпечення КДКП його права бути почутим під час розгляду справи, щодо порушення КДКП принципу змагальності, щодо унеможливлення здійснення повного та об`єктивного дисциплінарного провадження відповідачем 1 через незакінчення досудового розслідування щодо позивача, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення КДКП, ОСОБА_1 та його представник брали участь у засіданні КДКП, відтак не були позбавленими можливості реалізувати свої права, передбачені чинним законодавством, зокрема, надавати пояснення, ставити запитання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід.

67. У позовній заяві позивач зазначає про те, що дисциплінарне провадження щодо нього відкрито з порушенням вимог закону, оскільки його відкрито на підставі скарги в.о. прокурора Житомирської області Василіва О.Б., в основу якої покладено матеріали службового розслідування. Водночас таке проведене за відсутності приводів та підстав, визначених законодавством, на підставі наказу, який не оформлений належним чином, та із залученням осіб, які є безпосередніми керівниками відносно позивача ( ОСОБА_2 ) або ж можуть бути заінтересованими у результатах відповідного розслідування ( ОСОБА_7 ). Отже вказані особи, усвідомлюючи те, що висловлення ними думки про відсутність у діях позивача ознак порушення вимог прокурорської етики могло розцінюватись як їхня зацікавленість у результатах службового розслідування на користь позивача, не могли ухвалити рішення, що суперечило б думці інших членів комісії.

68. Колегія суддів зауважує, що такі доводи позивача не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки він не навів жодних посилань на норми чинного законодавства, які, на його думку, були порушені саме при відкритті дисциплінарного провадження, як і не вказав на існування передбачених частиною другою статті 46 Закону України «Про прокуратуру» підстав для відмови у його відкритті та не спростовують установлених відповідачем обставин під час здійснення дисциплінарного провадження. Доводи позивача щодо унеможливлення висловлення своєї позиції на користь позивача під час проведення службового розслідування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 колегія суддів відхиляє, оскільки такі є виключно припущеннями, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

69. Колегія суддів зауважує, що за змістом статей 46 і 47 Закону України «Про прокуратуру» відкриття дисциплінарного провадження, проведення перевірки дисциплінарної скарги та розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора є різними стадіями дисциплінарного провадження. При цьому Закон не забороняє під час розгляду висновку спиратися на матеріали, які не досліджувалися під час його складення.

70. Водночас право Комісії отримувати за письмовим запитом інформацію, потрібну для проведення перевірки, передбачено частиною другою статті 77 Закону України «Про прокуратуру».

71. Доводи позивача про відсутність у матеріалах службового розслідування станом на момент його призначення інформації про можливість причетності до вчинення кримінального правопорушення колегія суддів відхиляє, оскільки, як встановлено судом, службове розслідування відносно позивача розпочато згідно з наказом прокуратури Житомирської області №259к від 13.11.2018, натомість на підставі статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_1 було затримано ще 09.11.2018 у зв`язку із тим, що він, як вбачається із протоколу затримання, у період з 12.10.2018 вимагав неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США у ОСОБА_14 . Отже наявність або ж відсутність указаних відомостей у матеріалах службового розслідування станом на момент його призначення інформації не спростовує факту наявності цих обставин.

72. Також колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо того, що повноваження Саєнка Д.В. у кримінальному провадженні стосовно позивача жодним чином не підтверджені, оскільки, як встановлено судом, саме Саєнко Д.В. був старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002572 від 22.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, та був уповноваженим на вчинення у межах вказаного кримінального провадження процесуальних дій: погоджував повідомлення про підозру позивачу у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, брав участь у судових засіданнях, тощо. Оскільки 11.02.2019 член КДКП Костенко С.К. надіслав керівнику Генеральної інспекції Уварову В.Г. запит №11/2/4-110дс-28дп-19-1317 вих.19 про надання інформації щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 №0002572; протоколів допитів свідків, потерпілих, підозрюваного, протоколів оглядів, обшуків, у яких містяться дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора та порушення правил етичної поведінки; відомостей, отриманих в ході негласних слідчих (розшукових) дій, у яких містяться дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора та порушення правил етичної поведінки, відтак прокурор відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Саєнко Д.В. на вказаний запит листом №25/1/1-36014-18 від 15.04.2019 скерував члену КДКП Костенку С.К. запитувані копії матеріалів кримінального провадження №0002572 від 22.10.2018, а відтак будь-яких порушень у його діях колегія суддів не вбачає.

73. Позивач стверджує, що спілкування з ОСОБА_14 не може свідчити про вступ прокурора у позаслужбові стосунки. Також зауважує, що КДКП не вказала, яким конкретно нормативно-правовим актом та якими його нормами регламентовано порядок дій працівника прокуратури при спілкуванні із підприємцями у позаробочий час та, відповідно, який саме проступок позивач вчинив і яка правова норма характеризує його склад.

74. Колегія суддів оцінює такі доводи позивача критично та погоджується з висновком відповідача щодо того, що дослідженими у ході дисциплінарного провадження доказами підтверджуються установлені Комісією обставини щодо фактів протиправного позаслужбового спілкування прокурора ОСОБА_1 з ОСОБА_14 , що підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколами огляду протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_1 , у яких зафіксовано факти таких позаслужбових відносин.

75. Таким чином, доводи позивача про недоведеність обставин вчинення ним дій, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, повністю спростовуються наявними у справі матеріалами. Зазначені вище правові положення разом з установленими обставинами свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, а, отже, і наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури, а отже безпідставними є і доводи позивача щодо недотримання КДКП при вирішенні питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності стандарту «поза всяким розумним сумнівом» та надання переваги стандарту «баланс ймовірностей», щодо відсутності у матеріалах службового розслідування та дисциплінарного провадження належних та допустимих доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема в частині відсутності копій документів з кримінального провадження, які були б належно засвідчені прокурором у провадженні або слідчим, оскільки, як встановлено судом, такі засвідчені належним чином.

76. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про незаконність використання Комісією матеріалів незавершеного кримінального провадження, зокрема і матеріалів негласних розшукових (слідчих) дій як доказів в адміністративній справі.

77. Із цього приводу колегія суддів зазначає, що встановлені в ході дисциплінарного провадження Комісією факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішень Комісією в межах своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

78. Для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такі дисциплінарні проступки як вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів щодо його об`єктивності, неупередженості та незалежності, чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. При цьому обов`язкова наявність судового рішення, яким би було визнано особу прокурора винною у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого передбачав би відповідні діяння, не є умовою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

79. З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що факт вчинення ним кримінального та корупційного правопорушення не встановлений вироком суду, оскільки суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні кримінального та корупційного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

80. Водночас колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи позивача про те, що копії матеріалів кримінального провадження, а саме протоколів негласних слідчих дій, отримані КДКП незаконно, у порядку, не передбаченому законодавством, що унеможливлює їх використання під час здійснення дисциплінарного провадження.

81. Відповідно до частини першої статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

82. Як встановлено судом під час розгляду справи, використання матеріалів кримінального провадження стосовно позивача здійснено відповідно до вимог КПК України з дозволу прокурора, безпосередньо протоколи негласних слідчих дій не досліджувалися, а предметом дослідження були протоколи огляду таких, відтак такі правомірно використані у дисциплінарному провадженні.

83. До того ж частиною шостою статті 46 Закону № 1697-VII члену Комісії надано право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки.

84. Висновок щодо можливості використання таких доказів під час дисциплінарного провадження стосовно прокурора Велика Палата Верховного Суду зробила у своїх постановах від 29.01.2019 у справі №9901/728/18, від 18.06.2019 у справі №9901/699/18 та від 10.03.2020 у справі № 9901/740/18.

85. Верховний Суд відхиляє доводи позивача про порушення стосовно нього принципу презумпції невинуватості.

86. Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

87. Однак встановлені у ході дисциплінарного провадження Комісією факти та обставини, пов`язані з поведінкою прокурора під час подій, що стали предметом досудового розслідування, мають значення тільки для ухвалення рішень Комісією в межах її компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача в межах кримінального провадження, а лише перевірила відповідність поведінки позивача вимогам Закону № 1697-VII та Кодексу професійної етики, внаслідок чого дійшла висновку, що відсутність обвинувального вироку щодо позивача не перешкоджає ухваленню рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

88. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого стосовно нього за частиною третьою статті 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

89. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.

90. Разом з цим, посилання ОСОБА_1 на вчинення щодо нього провокації злочину, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не можуть спростовувати факт його вступу у позаслужбові відносини зі встановленими під час службового розслідування особами.

91. Безпідставними є й доводи позивача, що Комісією під час ухвалення рішення не було враховано ступінь вини позивача, обрано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, який не відповідає тяжкості вчиненого проступку, його позитивну характеристику, відсутність накладення на нього будь-якого виду дисциплінарного стягнення.

92. Отже зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно містить відомості про особу позивача, стаж його роботи, характеристику, відсутність дисциплінарних стягнень. Проте при вирішенні питання Комісія відповідно до діючого законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє вказаному органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до прокурорів обране ним дисциплінарне стягнення.

93. За таких обставин Суд погоджується з висновком Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, що дисциплінарний проступок, вчинений позивачем, має характер грубого порушення, порочить звання прокурора, тому підстав для застосування більш м`якого виду дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною 1 статті 49 Закону України «Про прокуратуру», у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів не було, а отже, наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури.

94. Також колегія суддів відхиляє доводи позивача, що при ухваленні рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури КДКП не враховано положень Закону України «Про прокуратуру», оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення КДКП керувалася пунктом 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII, яким обумовлено, що на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

95. Необґрунтованими є і доводи позивача щодо неправильного застосування відповідачем норм Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, а також Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, оскільки вказані нормативно-правові акти не пройшли реєстрацію у Міністерстві юстиції України, так як такі відповідно до чинного на момент їх прийняття законодавства не підлягали державній реєстрації.

96. Помилковими є і доводи позивача про порушення КДКП процедури розгляду дисциплінарної скарги, оскільки таку не спрямовано до Ради прокурорів України всупереч вимогам абзацу 2 пункту 105 Положення про порядок роботи КДКП з огляду на наступне.

97. Абзацом другим пункту 105 Положення про порядок роботи КДКП (із змінами, прийнятими всеукраїнською конференцією прокурорів 21.12.2018) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

98. Отже дане положення не передбачає обов`язку КДКП спрямовувати дисциплінарну скаргу до Ради прокурорів України.

99. Окрім цього, пунктом 138 вказаного Положення передбачено, що при встановленні Комісією за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурора, який обіймає адміністративну посаду, невиконання або неналежного виконання ним посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, вона приймає мотивоване рішення щодо ініціювання перед Радою прокурорів України, у випадку коли призначення на таку посаду відповідно до Закону України «Про прокуратуру» здійснюється за рекомендацією Ради прокурорів України, розгляду питання про внесення рекомендації щодо звільнення прокурора з адміністративної посади.

100. Оскільки для призначення позивача на адміністративну посаду відповідно до статті 39 Закону України «Про прокуратуру» рекомендація Ради прокурорів України не вимагалася, відтак КДКП не повинна була також ініціювати перед Радою прокурорів України розгляд питання про внесення рекомендації щодо звільнення позивача з адміністративної посади.

101. Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

102. Суд також звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Заява N 63566/00, пункт 23) зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00).

103. Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

104. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, Суд встановив, що оскаржуване рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

105. Відповідно до приписів статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 КАС України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя І.В. Желєзний

Судді Я.О. Берназюк

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук