Справа № 440/2560/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гіглава О.В.

10 листопада 2020 р. Справа № 440/2560/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року по справі № 440/2560/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

20.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУНП в Полтавській області) щодо неналежного розгляду його звернення від 02.02.2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10211111;

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у його зверненні від 02.02.2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10211111;

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 17.02.2020 року за вих. № Фи-61кц/11 5/12/01/12-2020, згідно вимог статті 15 Закону України «Про звернення громадян» ;

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненадання відповіді на його звернення від 02.02.2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10211111 за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області розглянути його звернення від 02.02.2020 року реєстраційний № ФИ-10211111, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області нагородити його державною нагородою України орденом «За мужність» за боротьбу зі злочинністю при виконанні службового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для його життя та здоров`я.

Свої вимоги позивач обґрунтовує бездіяльністю відповідача щодо неналежного розгляду його звернення, не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні, ненадання роз`яснення порядку оскарження відповіді на звернення, а також фактичного ненадання відповіді на звернення від 02.02.2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10211111.

Також зазначає, що під час розгляду звернення ГУНП в Полтавській області проігнорувало факти та обставини, що стосуються отримання ним тілесних ушкоджень під час виконання службових обов`язків, проявлений героїзм при боротьбі зі злочинністю, наявність у останнього подяк за відмінне несення служби, неврахування відповідачем того, що він є особою з інвалідністю 2-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

У відзиві на адміністративний позов відповідач, не погоджуючись з вимогами позивача, у задоволенні позову просив відмовити та зазначив, що порушені у зверненні ОСОБА_1 питання належать до компетенції Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області, а тому саме цей підрозділ уповноважений розглядати це звернення. Відповідь надана в межах чинного законодавства, а начальник Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області мав повноваження підписувати відповідь на дане звернення.

Зауважував, що у керівників територіальних органів Національної поліції України відсутні повноваження на нагородження відзнакою Президента України - орденом «За мужність».

Стосовно ненадання заявнику роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді на звернення позивача відповідач пояснив, що жодного рішення за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 прийнято не було, а останньому лише надано роз`яснення норм законодавства, відповідно до яких нагородження орденом «За мужність» проводиться послідовно, починаючи з ІІІ ступеня, а не з І ступеня, як того вимагає позивач.

Рішенням Полтавського адміністративного суду від 24.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково наступним чином:

Визнано протиправними дії ГУНП в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111 та надання відповіді листом Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області від 17.02.2020 року №№ ФИ-61кц/115/12/01/12-20, ФИ-50кц/115/12/01/12-20, ФИ-49кц/115/12/01/12-20 на вказане звернення.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 17.02.2020 року №№ ФИ-61кц/115/12/01/12-20, ФИ-50кц/115/12/01/12-20, ФИ-49кц/115/12/01/12-20, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язано ГУНП в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини вимог позивачу відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що не зважаючи на адресування звернення саме начальнику ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , відповідь на звернення позивача надана Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області за підписом начальника цього управління О. Єфімова, у наданій відповіді на звернення позивача, яка за своїм змістом є рішенням про відмову у задоволенні порушеного у зверненні питання, всупереч вимог ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» щодо обов`язку розгляду заяви осіб з інвалідністю внаслідок війни першими керівниками державних органів та відсутності роз`яснення порядку її оскарження.

Також, суд звернув увагу на те, що звернення позивача від 02.02.2020 року містило вимоги про вжиття заходів реагування, направлених на ініціювання його нагородження державною нагородою України Орденом «За мужність» І ступеня, що за приписами норм чинного законодавства України можливо віднести до компетенції ГУНП в Полтавській області, однак зі змісту відповіді на звернення позивача вбачається лише роз`яснення про порядок представлення осіб до нагородження вищевказаною нагородою та висновок про відсутність підстав для ініціювання нагородження нею позивача.

Вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПН в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладених у зверненні позивача суд вважає передчасними, враховуючи висновок про повторне зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права та судової практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню в частині, якою у йому відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відповідачем, не погоджуючись із судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на не з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем при направленні звернення через Урядовий контактний центр від 02.02.2020 року не було долучено посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно з яким, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, а відтак, при наданні відповіді на звернення позивача, ГУНП в Полтавській області діяло в межах чинного законодавства України.

Задоволена позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 17.02.2020 року №№ ФИ-61кц/115/12/01/12-20, ФИ-50кц/115/12/01/12-20, ФИ-49кц/115/12/01/12-20 згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про звернення громадян» не підлягала задоволенню, оскільки відповідачем не було прийнято жодного рішення за наслідками розгляду звернення, враховуючи, що позивачу надано лише роз`яснення процедури послідовності нагородження державною нагородою України Орденом «За мужність».

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.02.2020 року через ДУ «Урядовий контактний центр» ОСОБА_1 направив звернення до ГУНП в Полтавській області, яке адресоване особисто начальнику ГУНП в Полтавській області Замахіну А.Л. (а.с. 14).

У цьому зверненні (реєстраційний № ФИ-10211111 від 02.02.2020 року) ОСОБА_1 зазначає, що будучи працівником правоохоронних органів, ним при виконанні службових обов`язків, проявляючи мужність і героїзм у боротьбі зі злочинністю отримано травми. Внаслідок отримання травм при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_1 тривалий час проходив відповідні обстеження та лікування, але за станом здоров`я був звільнений згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 29.07.2016 року № 233 о/с. В подальшому, внаслідок отриманих травм при виконанні службових обов`язків, його стан здоров`я став погіршуватися, тому йому медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), згідно довідки серії АВ 0021281 встановлено ІІ групу інвалідності (травми пов`язані при виконанні службових обов`язків). У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить, в межах повноважень, вжити відповідних заходів реагування, направлених на ініціювання нагородження його державною нагородою України орденом «За мужність» І ступеня за боротьбу зі злочинністю при виконанні службового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я. При цьому, заявник зауважує, що факти боротьби зі злочинністю при виконанні службового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, підтверджуються вироками суду, актами форми Н-1 та Н-5 та довідкою МСЕК серії АВ № 0021281.

Зазначене звернення надійшло до ГУНП в Полтавській області 03.02.2020 року та зареєстроване за № ФИ-10211111 (а.с. 36 зі звороту). За резолюцією заступника начальника ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 вказане звернення передане до Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області (далі - УКЗ ГУНП в Полтавській області) (а.с. 36).

Листом від 17.02.2020 року №№ ФИ-61кц/115/12/01/12-20, ФИ-50кц/115/12/01/12-20, ФИ-49кц/115/12/01/12-20 за підписом начальника УКЗ ГУНП в Полтавській області О. Єфімова УКЗ ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_1 повідомлено про порядок представлення до нагородження державною нагородою України орденом «За мужність», вказано про послідовність нагородження цим орденом починаючи з ІІІ ступеня. На підставі аналізу наданих заявником документів та детального вивчення архівних матеріалів за фактами отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України, підстав для ініціювання нагородження ОСОБА_1 державною нагородою України орденом «За мужність» І ступеня немає (а.с. 38-39).

Позивач, вважаючи, що його звернення неналежно розглянуто, не вжито належних заходів реагування по фактам викладеним у зверненні, не надано роз`яснення порядку оскарження відповіді на звернення, а також фактичного не надано відповіді на звернення, звернувся до суду з позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111 та надання відповіді листом УКЗ ГУНП в Полтавській області від 17.02.2020 року за №№ ФИ-61кц/115/12/01/12-20, ФИ-50кц/115/12/01/12-20, ФИ-49кц/115/12/01/12-20, суд першої інстанції зазначив про порушення вимог ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» щодо обов`язку розгляду заяв осіб з інвалідністю внаслідок війни першими керівниками державних органів та відсутності роз`яснення порядку її оскарження. З огляду на вказане, суд першої інстанції зобов`язав ГУНП України в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111, з урахуванням висновків суду.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є похідними щодо зобов`язання розглянути звернення позивача та нерозривно пов`язані з фактом розгляду по суті звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111, а оскільки у ході розгляду справи встановлено, що таке звернення належним чином не розглянуто, задоволення похідних вимог буде передчасним та не призведе до відновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 5 Закону № 393/96 встановлені вимоги до звернення, а статтею 7 цього Закону визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Колегія суддів зауважує, що звернення позивача від 02.02.2020 року відповідає вимогам ст. 5 Закону № 393/96, а тому у силу положень ч. 1 ст. 7 цього Закону мало бути розглянуте по суті особою, якій його адресовано.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону № 393/96, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до наявних у матеріалах справи посвідчень від 19.06.2015 року серії МВ № 021694 та від 29.03.2019 року серії АА №003304, ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та ветеранів Національної поліції а.с. (13).

Також, згідно посвідчення від 10.09.2017 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 13).

Колегією суддів встановлено, що за змістом звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111, останнє адресоване особисто начальнику ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , однак всупереч приписів ч. 2 ст. 15 Закону № 393/96, відповідь на звернення від 17.02.2020 року була надана УКЗ ГУНП в Полтавській області за підписом начальника управління О. Єфімова (а.с. 38-39).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наданій відповіді відсутні роз`яснення порядку її оскарження відповідно до вимог ч. 4 ст. 15 Закону № 393/96, яка за своїм змістом є рішенням про відмову у задоволенні порушеного у зверненні питання, оскільки з її змісту роз`яснюється порядок представлення осіб до нагородження орденом «За мужність», надається оцінка наданим заявником документам та повідомленим останнім обставинам, а також на їх підставі робиться висновок про відсутність підстав для ініціювання нагородження ОСОБА_1 державною нагородою України - орденом «За мужність» І ступеня.

Щодо посилання ГУНП в Полтавській області в апеляційній скарзі на неможливість застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 15 Закону № 393/96, відповідно до яких заяви (клопотання) осіб з інвалідністю внаслідок війни, зокрема, розглядаються першими керівниками, оскільки на момент розгляду звернення ОСОБА_1 у відповідача були відсутні документи на підтвердження вказаного статусу останнього, колегія суддів ставиться критично, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи скріншоту з веб-сайту «Урядового контактного центру», адресантом даного звернення є ОСОБА_1 , «Інвалід війни» (а.с. 14), а також відповідно до наданої самим відповідачем разом з відзивом на позовну заяву копії реєстраційної картки звернення ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , в розділі «Дані про заявника» в графі «Категорія» вказано особа з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 36 зі звороту), що свідчить про обізнаність відповідача про необхідність застосування вказаних вище положень ч. 2 ст. 15 Закону № 393/96, якими передбачає право позивача на отримання відповіді на звернення безпосередньо від начальника ГУНП в Полтавської області.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірних правовідносинах мала місце не бездіяльність, як зазначає позивач, а вчинені дії щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2020 року № ФИ-10211111, що є порушенням вищевказаних норм Закону № 393/96.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання ГУНП в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, підстав для задоволення вказаної вимоги колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на неврахування судом першої інстанції рішень Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій та гарантій, Конвенції про права осіб з інвалідністю, оскільки спірні відносини виникли з приводу реалізації позивачем свого права на направлення звернень, що перебуває у площині регулювання Закону України «Про звернення громадян» , а не реалізації позивачем своїх прав або надання пільг як особі, яка має статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Інші доводи апеляційних скарг та заперечення учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова складена і підписана 10 листопада 2020 року.