Справа № 280/5576/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 листопада 2020 року Справа № 280/5576/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Головного управління ПФУ в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ПФУ в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2згідно вимог п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи позивача з 22.08.1992 по 31.12.2000 в Токмацький центральній районній лікарні, вказаний стаж зарахувати з дати настання права на пенсійне забезпечення, а саме з 15.01.2020 та здійснити перерахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, працювала в Токмацькій центральній районній лікарні на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення, спеціальний стаж складає майже 14 років. Досягнувши встановленого законодавством пенсійного віку та маючи необхідний пільговий стаж, 15.01.2020 звернулась до Токмацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Однак, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем було відмовлено. Не погоджуючись із такими діями відповідача, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

У встановлений ухвалою суду строк, позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача 21.09.2020 через канцелярію суду (вх. №44089) надав відзив на позовну заяву. У відзиві відповідача зазначено, що на час звернення позивача до відповідача страховий стаж складає 7 років 11 місяців 09 днів замість необхідного 10 років, що унеможливило призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Законні підстави для зарахування періоду роботи з 07.08.1986 по 31.12.2000 до пільгового стажу за Списком № 2 відсутні, так як посада палатної медсестри грудного інфекційного відділення не включена до переліку професій, зі шкідливими умовами праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 протоколу № 49.

З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши встановленого законодавством пенсійного віку 15.01.2020 звернулась до Токмацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії були додані документи, зокрема, трудова книжка серії НОМЕР_1 , Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2019 № 02/48, видана КУ «Токмацька центральна районна лікарня», наказ про проведення атестації робочих місць з шкідливими умовами праці від 10.01.1994 № 9 та додаток до наказу протокол № 49 про перелік професій з шкідливими умовами праці.

Відповідач повідомленнями від 27 січня 2020 р. за № 315/02-20, від 14.02.2020 № 6/3422 у призначенні пенсії відмовив, підставою відмови вказав Підставою відмови відсутність на досягнення віку 52 років 6 місяців необхідного пільгового стажу 10 років, наявність якого дає право на призначенії пенсії на пільгових умовах за Списком 2.

Згідно наданих позивачем документів страховий стаж складає 47 років 23 дні, яіких пільговий стаж роботи за списком 2 складає 8 років 5 місяців 18 днів.

Позивачем була направлена заява від 21.07.2020 про зарахування до пільгового стажу періодів роботи, наявність яких дає право на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Листом від 23.07.2020 відповідачем надано роз`яснення наступного змісту. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу видана Комунальною установою Токмацькою центральною районною лікарнею від 04.03.2019 № 02/48, де зазначено, що позивач працював з 07.08.1986 по 31.12.2000 на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення. В додаткових відомостях зазначений наказ про проведення атестації робочих місць з шкідливими умовами праці від 10.01.1994 № 9 та додаток до наказу протокол № 49 про перелік професій з шкідливими умовами праці. В протоколі № 49 вказані тільки палатні медичні сестри інфекціного відділення. Отже, період роботи з 22.08.1992 по 31.12.2000 на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення не враховано до стажу роботи за Списком № 2.

Таким чином, пільговий стаж складає 07 р. 11 міс. 09 дн., що є недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах в 52 роки 6 місяців.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до пенсійного органу за призначенням пенсії), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.2 статті 114 вказаного вище Закону, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент звернення до ГУ ПФУ в Запорізькій області 15 січня 2020 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачка досягла 52 роки 6 місяців.

Відповідачем зафіксований загальний страховий стаж позивача - 47 років 23 дні.

Статтею 62 Закону Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у пій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 07.08.1986 по 31.12.2000 працювала в Токмацькій центральній районній лікарні (з подальшим перейменуванням в КУ «Токмацька центральна районна лікарня») на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення.

Згідно з пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

На період роботи позивача в Токмацькій центральній районній лікарні (з подальшим перейменуванням в КУ «Токмацька центральна районна лікарня») з 22.08.1992 по 31.12.2000, який пенсійний орган відмовився зарахувати до пільгового стаж, у зв`язку з чим цей період є спірним, чинними були Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Пунктом а) підрозділу «Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих» Розділу XXIV «Установи охорони здоров`я та соціального забезпечення» постанови КМУ від 11.03.1994 №162 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають середній та молодший медичний персонал у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах.

Натомість відповідачем, в супереч наданим документам трудової книжки та уточнюючої довідки, не враховано період роботи з 22.08.1992 по 31.12.2000 на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення з зазначенням того, що в наказі Токмацької центральної районної лікарні про проведення атестації робочих місць з шкідливими умовами праці від 10.01.1994 № 9 та в протоколі № 49 зазначені тільки палатні медичні сестри інфекційного відділення.

Щожо посилань відповідача на той факт, що в додатку до наказу протокол 49 Токмацької центральної районної лікарні про затвердження переліку професій з шкідливими умовами праці, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення зазначені палатні медичні сестри інфекційного відділення зазначаю наступне.

Суд не погоджується з такою позицією пенсійного органу.

Відповідно до Листа-роз`яснення Міністерства праці України від 04.12.1996 №06/1-4088 «Про деякі питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій», Міністерство праці разом із Міністерством охорони здоров`я України розглянули питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій середньому і молодшому медичному персоналу, який безпосередньо обслуговує хворих, по Списку № 2, розділу XXIV, визначає, що безпосереднє обслуговування хворих - це робота, виконання якої здійснюється в умовах контакту медичного працівника і пацієнта: виконання діагностичних і лікувальних процедур, заходів по догляду за хворими, створювання відповідного лікувально-оздоровчого режиму відповідно до кваліфікаційних вимог за посадою.

Відповідно до п.6 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення, Міністерства праці України від 10.05.1994 №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», якщо в Списках № 1 і 2 зазначені виробництва (в даному випадку згідно розділу XXIV Списку № 2) без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В постанові 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (Провадження №11-1207апп19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

Вказаний висновок також враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, де зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких підстав, відмова Головного управління у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 31.12.2000 з огляду на відсутність результатів атестації робочого місця позивача на посаді палатної медичної сестри грудного інфекційного відділення, взагалі є протиправною та необґрунтованою зважаючи на те, що обов`язок проведення атестації робочого місця покладається на власника підприємства, на якому працює особа, зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи в КУ «Токмацька центральна районна лікарня» з 22.08.1992 по 31.12.2000.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією П541/9237297/1 від 14.08.2020.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 згідно вимог п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158 - Б, ) зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) з 22.08.1992 по 31.12.2000 в Токмацький центральній районній лікарні на посаді палатної медсестри грудного інфекційного відділення, та призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати настання права на пенсійне забезпечення, а саме з 15.01.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158 - Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) витрати на оплату судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 09.11.2020.

Суддя Р.В. Сацький