Справа № 540/989/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/989/20
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року (суддя Бездрабко О.І,, м. Херсон, повний текст рішення складений 09 червня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання винити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.02.2020 р. №0-2103 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості, в сумі 1176,79 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати утриматися від формування та направлення позивачу нових вимог щодо сплати податку на нерухоме майно та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати відповідача внести коригування даних інформаційної системи, а саме: скорегувати суми податкового боргу по ЄСВ до нуля; виключити позивача з платників ЄСВ; виключити будь-які записи, що стосуються адреси позивача: АДРЕСА_1 ; внести в облік інформацію про те, що ОСОБА_1 має 1/2 частку права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 128150,54 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.02.2020 р. №0-2103. Зобов`язано ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2017 рік, 2018 рік та 2019 рік, відомостей щодо адреси ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , та внести в облік інформацію про те, що ОСОБА_1 має 1/2 частку права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині відмови ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його адміністративний позов, зазначаючи, що ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, не маючи законного права нараховувати та відсилати податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухомість, вимоги про сплату заборгованості з ЄСВ, навмисно знущається над громадянином України, своїми діями протягом двох років тримає його в психологічній напрузі, змушуючи відчувати душевні страждання, невпевненість у завтрашньому дні. На думку апелянта, навмисна тривала протиправна діяльність відповідача спричинила йому матеріальну та моральну шкоду в розмірі 127127,04 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не надав, проте, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволення подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , вказуючи на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 157,6 кв. м. Аналогічні відомості містяться в АІС «Податковий блок», на підставі яких розраховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в сумі 1176,79 грн. На час прийняття відповідачем рішення договору про визначення та виділ часток укладено не було, а якщо б вказаний договір існував, то податок підлягає сплаті у відповідних (пропорційних) частках при наявності декількох власників об`єкта оподаткування. Однак вказане не є обставиною, яка звільняє позивача від сплати податку на нерухоме майно. Зауважує, що ОСОБА_1 зареєстрований як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність з 12.01.2000 р. по теперішній час, а тому зобов`язаний своєчасно нараховувати та сплачувати зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вважає, що висновки, викладені в інтегрованій картці платника, самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, а відтак не порушують прав останнього, а також позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу податкового органу, у якому зазначив про необґрунтованість апеляційної скарги відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, відвів на них, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.01.2000 року Гагарінською районною державною адміністрацією у м. Севастополі здійснено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

17.10.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №7045508 про припинення підприємницької діяльності за власним бажання.

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.08.2014 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на 1/2 житлового будинку, загальною площею 157,6 кв. м, житлова площа - 77,4 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

05.12.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано вимогу №Ф-22725-51 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 14643,50 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 р. по справі №540/1083/19, яке набрало законної сили 23.09.2019 р., позовні вимоги задоволено: скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2018 р. №Ф-22725-51 на суму 14643,50 грн.

09.04.2019 р. ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано податкове повідомлення-рішення №0-2103 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 1049,89 грн.

08.08.2019 р. ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано податкове повідомлення-рішення №0 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 518,30 грн.

08.08.2019 р. контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № 0-2103 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 902,40 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року по справі №540/1992/19 позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 09.04.2019 р. №0-2103 на суму 1049,89 грн.; від 08.08.2019 р. №0 на суму 518,30 грн.; від 08.08.2019 р. №0-2103 на суму 902,40 грн.

Рішення суду набрало законної сили 17.03.2020 р.

12.11.2019 р. ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано вимогу №Ф-22725-51 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 25363,22 грн.

Відповідно до рішення ДПС України від 12.02.2020 р. №5397/6/99-00-08-01-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 р. №Ф-22725-51 скасовано та відкликано з дня прийняття рішення, а ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі зобов`язано сформувати на направити ОСОБА_1 нову вимогу.

11.02.2020 р. ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано податкове повідомлення-рішення №0-2103 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 1176,79 грн.

Не погоджуючись з такими діями і рішенням відповідача позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що згідно рішення Антонівської селищної ради від 30.06.2015 р. №705 позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно на підставі пільги, крім того дана обставина вже встановлена судовим рішенням по справі №540/1992/19. Також, судом першої інстанції зазначено, що у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом. Крім того, судом 1-ї інстанції вказано на необґрунтованість вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надано до суду розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), згідно з яким обраховано податок, виходячи з наступних складових: адреса об`єкта - АДРЕСА_2 ; період володіння - 2019 рік; загальна площа об`єкта - 157,60 кв. м (тобто 1/1 житлового будинку), ставка податку - 0,75 %, сума податку - 98,07 грн. (щомісяця), всього - 1176,79 грн. (а.с. 88).

Згідно пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається, в тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Положеннями п. п. 266.1-266.3 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлені пільги із сплати податку. Так, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема, за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пп.»а» або «б» пп. 266.4.1 п. 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

За змістом пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).

Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно зауважив, що відповідно до положень пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником лише 1/2 частини житлового будинку загальною площею 157,6 кв. м, тобто у власності позивача перебуває об`єкт площею 78,8 кв. м.

Таким чином, площа частини житлового будинку, що належить позивачу на праві приватної власності менша, ніж встановлена база оподаткування об`єкта, яка підлягає оподаткуванню.

Також суд першої інстанції правильно зверув увагу на те, що відповідно до положень ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Визначаючи позивачу розмір грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган керувався Положенням про податок на майно, затвердженим рішенням Антонівської селищної ради від 30.06.2015 р. №705 та від 10.03.2017р. №169, яким урегульовано справляння податків на майно, у тому числі на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Антонівської селищної ради.

Так, вказаним рішенням встановлені пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зокрема, п. 2.6 встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 250 кв. метрів (пп. «б» п. 2.6.1 розділу 2 рішення).

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Тобто, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що навіть у разі, якщо б ОСОБА_1 був власником усього житлового будинку площею 157,6 кв. м, він би все одно був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі вищевикладеної пільги.

Вищенаведені обставини також встановлені рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 р. у справі №540/1992/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 р., однак залишилися поза увагою контролюючого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 11.02.2020 р. №0-2103 не відповідає критеріям обґрунтованості та добросовісності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що позовна вимога щодо визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача утриматись від формування та направлення позивачу нових вимог про сплату податку на нерухоме майно та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не підлягає задоволенню, оскільки КАС України не передбачено можливості захисту від ймовірного порушення прав у майбутньому. Натомість предметом судового захисту може бути лише порушене право, свобода чи інтерес фізичної особи, право чи інтерес юридичної особи, як це передбачено ч.1 ст.2 КАС України.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести коригування даних до інформаційної системи ДПС колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок № 422).

Згідно п. 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Пунктом 3 розділу І Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п. 4 розділу І Порядку №422).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності, в контексті приписів п. 2 розділу ІІ Порядку №422, не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Пунктом 1 глави 4 розділу V Порядку №422 установлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Відповідно до п.2 глави 4 розділу V Порядку №422 залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами:

1) інформація із заяви-оскарження податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в адміністративному порядку»).

У разі внесення вказаної інформації:

до настання граничного строку сплати/зменшення відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;

після настання граничного строку сплати/зменшення ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження скарги;

2) інформація з ухвали суду про відкриття провадження.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в судовому порядку»).

У разі внесення вказаної інформації:

до настання граничного строку сплати/зменшення - відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;

після настання граничного строку сплати/зменшення - в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження ухвали суду про порушення провадження у справі.

Інформація з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про продовження процедури судового оскарження в касаційній інстанції відображається в ІКП лише у випадку відкриття провадження та прийняття судом рішення про забезпечення адміністративного позову;

3) інформація з рішення про результати розгляду скарги (заяви).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси «Скасовується в адміністративному порядку», або «Вручено, адміністративний розгляд», або «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні сум формується нове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у главі 3 цього розділу).

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, про результати адміністративного оскарження (рішення органу ДФС про результати розгляду скарги (заяви)) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів КПР, змінюється на «Вручено, адміністративний розгляд») та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку) / зменшення такої суми.

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в адміністративному порядку»), в ІКП відображення облікових показників не проводиться;

4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд» / «Анульовано»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд» / «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні формується нове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у податковому повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення /рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи органів ДФС та виконуються процеси, описані в пункті 2 глави 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень- рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку) / зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Пунктом 1 глави 5 розділу V Порядку № 422 передбачено, що з метою контролю за відповідністю показників, відображених в ІКП, даним підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, кожний робочий день формуються електронні реєстри розбіжностей сум узгоджених/неузгоджених грошових зобов`язань/фінансових санкцій (недоїмки, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску) та/або зменшення суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від`ємного значення суми ПДВ, вказаних у податкових повідомленнях-рішеннях / рішеннях / вимогах та/або рішеннях щодо єдиного внеску та наявних в ІКП (далі - реєстр розбіжностей КПР ІКП).

До реєстру розбіжностей КПР ІКП включається інформація щодо податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, помилково відсутніх/наявних в ІКП або які мають невідповідність сум в ІКП даним підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Реєстр розбіжностей КПР ІКП опрацьовується ДФС та її органами.

Згідно п.2 глави 5 розділу V Порядку № 422 терміни опрацювання реєстру розбіжностей КПР ІКП:

на рівні органу ДФС, що склав податкове повідомлення-рішення / рішення / вимогу та/або рішення щодо єдиного внеску - кожний робочий день;

на територіальному рівні (Автономна Республіка Крим, області, міста Київ та Севастополь) - щодекади, протягом трьох робочих днів з дня, наступного за останнім днем декади;

на всіх рівнях ДФС - щомісяця, протягом 3-ох робочих днів з дня, наступного за останнім днем звітного місяця.

Опрацювання реєстру розбіжностей КПР ІКП забезпечують підрозділи, які здійснюють контрольно-перевірочні заходи, разом з підрозділами, до компетенції яких належить ведення обліку платежів та супроводження і збереження баз даних.

У процесі опрацювання реєстру розбіжностей КПР ІКП виконуються роботи щодо з`ясування причин відсутності/помилкової наявності окремих показників податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в ІКП, шляхів виправлення можливих помилок вводу та/або роботи інформаційної системи органів ДФС, виправлення (усунення) помилок і їх недопущення надалі.

Згідно п.6 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо, зокрема, орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 74.1 ст.74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 р. у справі №825/999/17, від 26.02.2019 р. у справі №805/4374/15-а, а подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 р. у справі №826/9288/18.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, 05.12.2018 р. контролюючим органом було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22725-51 на суму 14643,50 грн., яку визнано протиправним та скасовано рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 р. (справа № 540/1083/19), яке набрало законної сили 23.09.2019 р.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 в силу ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI звільнений від спати єдиного внеску як пенсіонер за віком, у зв`язку з чим з 01.01.2017 р. у ОСОБА_1 відсутній обов`язок зі сплати ЄСВ.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Незважаючи на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили ще 23.09.2019 р., скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2018 р. №Ф-22725, визначена за цією вимогою сума недоїмки не виключена з ІКП позивача за кодом класифікації 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність), а навпаки включена до складу недоїмки за наростаючим принципом і станом на 31.01.2020 р. та складає 28117,40 грн.

При цьому, контролюючим органом проігноровано висновок суду, викладений у рішенні від 25.07.2019 р. у справі №540/1083/19 про те, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок зі сплати ЄСВ з 01.01.2017 р., так як він є пенсіонером за віком.

У зв`язку з тим, що після набрання законної сили рішення суду про визнання протиправною вимоги від 05.12.2018 р. Ф-22725-51 відповідачем не було внесено відповідних відомостей до інтегрованої картки, тобто скасування вимоги фактично не призвело до анулювання заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску, та враховуючи те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено те, що позивач не є платником ЄСВ в силу ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI, суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача виключити з інтегрованої картки заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік, 2018 рік та 2019 рік.

Разом з тим, позовну вимогу про зобов`язання відповідача виключити ОСОБА_1 з обліку платника єдиного внеску колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає передчасною, оскільки належних доказів про звернення позивача до контролюючого органу з відповідною заявою про вчинення таких дій та відмову у цьому позивачем не надано.

Стосовно зобов`язання податкового органу привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме адресу позивача та частку права власності на житловий будинок, колегія суддів зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 15.10.2008 р. серії В01 №192003 місцем проживання підприємця: АДРЕСА_3 . В подальшому (з 2014 року) позивач змінив місце проживання на: АДРЕСА_4 .

Жодних відомостей про те, що позивач був чи є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 , відповідачем до суду не надано, хоча дана адреса зазначена в облікових даних платника податків ОСОБА_1 як «місце проживання».

Про наявність в інформаційній системі недостовірних даних щодо місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_5 , також свідчить і податкове повідомлення-рішення від 11.02.2020 р. №0-2103, в якому зазначено вказану адресу як «податкова адреса платника податків».

Крім того, згідно АІС «Податковий блок» у власності ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 157,6 кв. м, тоді як згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності позивача знаходиться лише 1/2 вказаного будинку.

Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку, що з метою належного та ефективного захисту порушеного права платника податків необхідно відкоригувати дані АІС «Податковий блок» платника податків ОСОБА_1 щодо адреси проживання та права власності на 1/2 житлового будинку.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди колегія суддів погоджується з наступним висновком суду першої інстанції.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що завдана позивачу шкода складається з: поштових витрат на суму 274,80 грн.; переплати ЄСВ в сумі 1176,04 грн.; розрахунково-касового обслуговування в сумі 60 грн.; витрат на професійну правничу допомогу у справі №540/1083/19 в розмірі 1000 грн.; не отриманої субсидії на суму 24596,70 грн.; моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Так, на підтвердження понесених поштових витрат на суму 274,80 грн. ОСОБА_1 долучено копії чеків, за змістом яких: направлено рекомендований лист до ГУ ПФУ в Херсонській області (від 26.07.2019 р. на суму 15 грн., від 05.12.2019 р. на суму 15 грн., від 10.12.2019 р. на суму 15 грн., від 10.12.2019 р. на суму 20 грн.), направлено рекомендований лист до Управління праці (від 14.12.2018 р. на суму 13 грн.), придбано марки (від 24.07.2019 р. на суму 15 грн., від 22.07.2019 р. на суму 19 грн., від 11.01.2020 р. на суму 40 грн., від 25.02.2020 р. на суму 17 грн., від 08.02.2020 р. на суму 17 грн., від 06.09.2019 р. на суму 34 грн., від 23.07.2019 р. на суму 30 грн.) оплачено послуги пересилання (від 27.05.2019 р. на суму 23 грн.).

Суд 1-ї інстанції вірно зауважив, що надані документи жодним чином не доводять, що вказані кошти витрачено саме у зв`язку з протиправними діями, рішеннями ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі та у зв`язку з їх оскарженням, а також що ці витрати пов`язані з предметом даного позову.

Водночас, переплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не є матеріальною шкодою та, за її наявності, може бути повернена за заявою платника, а тому стягненню з відповідача також не підлягає.

Так, до позовної заяви позивачем долучено квитанції від 25.09.2019 р. №2335/з12 та від 27.05.2019 р. №2335/з8, згідно з яких сплачено кошти за розрахунково-касове обслуговування в загальній сумі 60 грн. та договір про надання правової допомоги від 24.05.2019 р., згідно з яким гонорар складає 1000 грн. Проте, вказані кошти внесено при сплаті судового збору під час звернення до Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/1992/19, а сплата гонорару взагалі ніякими доказами не підтверджена.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що надана позивачем разом з апеляційною скаргою копія акту виконаних робіт (а.с. 131) також стосується справи про скасування вимоги про сплату ЄСВ.

Крім того, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженим органом прийнято рішення про відмову у наданні субсидії у зв`язку з наявністю рішень ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, а тому кошти в сумі 24596,70 грн. не підлягають стягненню з відповідача.

Також вважаючи, що оскаржуваними діями та рішенням відповідач заподіяв моральні, нервові та фізичні страждання ОСОБА_1 просить стягнути з податкового органу компенсацію моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.

Однак, в порушення вказаних вимог позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження спричинення йому шкоди діями чи рішеннями відповідача, їх розміру та причинного зв`язку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не в повній мірі доведено правомірність своїх дій та рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов