Справа № 420/3170/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3170/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 до Одеської митниці Дермитслужби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська митниця ДФС, про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Дермитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська митниця ДФС, в якому позивач відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 26.06.2020 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000198/2 від 23 жовтня 2019 року за митною декларацією UA500060/2019/031400;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00707.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 провадить господарську діяльність за основним кодом КВЕД 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н. в. і. у.

18 червня 2019 року між компанією NOBINA SVERIGE AB (Продавець) та ТОВ АВТОБУС 365 (Покупець) був укладений Контракт №30428931 щодо купівлі-продажу пасажирського автобусу МAN A 26, 2008 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , за ціною, встановленою у п. 2.2. Контракту, 5000 євро. Відповідно до п. 1.1. Контрактів Продавець зобов`язався передати у власність Покупця пасажирські автобуси, які були у використанні, а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах Контракту.

З метою митного оформлення Товару, позивачем були подані до Одеської митниці ДФС України передбачені законодавством України документи, водночас, відповідачем було прийнято відповідно Рішення про коригування митної вартості товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

06 жовтня 2019 року декларантом позивача була подана електронна митна декларація №UA500060/2019/031400 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом. У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару: Автобус, що був у використанні 1 шт. Марки МАN, модель МAN A 26LIONSCITY, календарний рік виготовлення 02.12.2008, модельний рік 2009, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Тимчасовий транзитний номер НОМЕР_2 . Номер двигуна немає даних, номер шасі немає даних. З двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом, бензиновий, адаптований для роботи на газі CNG (газ метан), робочий об`єм циліндрів двигуна 12816 куб.см. Потужність двигуна 228 кВт. Фактичний пробіг 668060 км. Колір зелений. Колісна формула 6х2. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 42, стоячих місць 79. Призначений для перевезення людей на дорогах загального користування. Маса в спорядженому стані: 15000 кг. Відповідає екологічним нормам рівня "ЄВРО-5". Цивільного призначення. Не має в своєму складі передавачі та приймачі. Торгівельна марка МAN. Виробник: МAN NUTZFAHRZEUGE AKTIENGESELLSCНАFT. Країна виробництва DE. Див. "електронний інвойс". У графі 33 Код товару декларантом визначений код товару 87029019, який передбачає застосування ввізного мита за ставкою - 5% від митної вартості товару. У графі 42 Митної декларації визначена ціна імпортованого ТОВ АВТОБУС 365 Товару у розмірі 5000 євро.

Разом з Митною декларацію ТОВ АВТОБУС 365, на виконання вимог статті 335 та 53 Митного кодексу України, було подано відповідні документи.

Позивач вказав, що не зважаючи на надання відповідачу для митного оформлення товару усіх документів, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, наступного детального обґрунтування позивачем митної вартості товару, за відсутності у поданих позивачем документах недостовірних числових даних, які б не підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (згідно з вимогами ст.58 МК України) відповідач прийняв Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобі комерційного призначення № UA500060/2019/00707.

23 жовтня 2019 року відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000198/2 за митною декларацією UA500060/2019/031400.

Згідно з графою 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000198/2, подані декларантом (ФОП ОСОБА_1 ) документи містять наступні розбіжності: в інвойсі від 18.06.2019 року №30428931 не вказані умови поставки товару згідно Інкотермс; в експортній МД 19SEE8GKUN31WLI4O8 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро); наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 10/4 від 04.10.2019 не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

Водночас, твердження відповідача про наявність розбіжностей та відсутність відомостей суперечать наданим позивачем повідомленням за вих. № 271/1 від 07.10.2019р. поясненням та раніше наданим документам, та не є підставою для коригування митної вартості товару.

Позивач зазначив, що аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Отже, з наведеного вбачається, що при поданні до митного оформлення декларацій позивач надав не лише усі передбачені ст.53 МК України документи, а й надав документально обґрунтовані пояснення щодо визначених інспекторами розбіжностей в документах у встановлений чинним законодавством України строк. Однак, орган доходів і зборів залишив поза увагою надані позивачем пояснення та прийняв відповідні рішення про коригування митної вартості, за відсутності правових підстав для такого коригування.

Позивач вказав, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган визнає заявлену декларантом, або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України.

Відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначив у спірних рішеннях докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Так, у Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000198/2 вказано, що з метою забезпечення, повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим 20636 євро за одиницю (МД від 03.09.2019 № UА403030/2019/15859), ніж заявлено декларантом 5000 євро за одиницю. За наслідками коригування Одеською митницею ДФС, товариству додатково неправомірно донараховано до сплати платежів у сумі 113276 грн.

Отже, рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000198/2 не містить детальної характеристики товару, який брався за основу для коригування митної вартості, не визначено країни експорту товару та інші комерційні умови поставки, що суперечить вимогам обґрунтованості, об`єктивності та неупередженості рішення суб`єкта владних повноважень.

Митним кодексом України (ч. 4 ст. 319, ст. 337) передбачено проведення митного контролю із застосуванням єдиної з митними органами інформаційно-телекомунікаційної системи, проте правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності, Митним кодексом України не передбачено.

У зв`язку з чим, автоматизована інформаційна система, даними якої оперує митний орган, має статус для службового користування у зв`язку з чим можна зробити висновок, що зазначена база не містить об`єктивних даних, які підтверджуються документально, а тому і не можуть прийматися в якості належного доказу. Митний орган зобов`язаний вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Рішення про коригування повинно містити розбіжності або сумніви у достовірності наданої інформації повинні свідчити саме про невірні числові значення складових митної вартості товарів; спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та не мають більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Позивач зазначив, що ним надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані позивачем документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4 та статті 58 МК України.

Відповідачем не спростовано та не надано жодних належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу, що свідчить про неправомірність та незаконність прийнятих відповідачем рішень.

Ухвалою від 07.08.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26 серпня 2020 року об 11:00 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Одеську митницю ДФС.

У підготовчому засіданні 26.08.2020 року оголошено перерву до 18.09.2020 року у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, строк подання якого ще не сплинув, та встановленням учасникам справи строків для подання решти заяв по суті справи.

Протокольною ухвалою від 18.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 13 жовтня 2020 року об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 13.10.2020 року суд оголосив перерву до 03.11.2020 року до 14:00 год. у зв`язку з необхідністю подання позивачем оригіналу листа від 02.10.2020 року для огляду судом.

У судове засідання, призначене на 03 листопада 2020 року на 14 год. 00 хв., сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

02.11.2020 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника у порядку письмового провадження. Також позивач супровідним листом від 02.11.2020 року подав до канцелярії суду 03.11.2020 року вх.№ 46154/20 оригінал письмового доказу, що витребовувався судом.

Відповідач та третя особа про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа пояснень щодо позову чи відзиву не подала.

Заслухавши вступне слово представника позивача у судовому засіданні 13.10.2020 року, дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань TOB АВТОБУС 365 зареєстроване 01.03.2019 року за №1 017085 (а.с. 44).

Основним видом економічної діяльності TOB АВТОБУС 365 є: Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у. (код КВЕД 77.39).

Судом встановлено, що 18 червня 2019 року між компанією NOBINA SVERIGE AB (Sweden) (Продавець) та ТОВ АВТОБУС 365 (Покупець) був укладений Контракт №30428931 щодо купівлі-продажу пасажирського автобусу МAN A 26, 2008 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , за ціною, встановленою у п. 2.2. Контракту, 5000 євро (а.с. 19-22).

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язався передати у власність Покупця пасажирські автобуси, які були у використанні, а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах Контракту.

06 жовтня 2019 року декларантом позивача була подана електронна митна декларація №UA500060/2019/031400 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом. У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару: Автобус, що був у використанні 1 шт. Марки МАN, модель МAN A 26LIONSCITY, календарний рік виготовлення 02.12.2008, модельний рік 2009, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Тимчасовий транзитний номер НОМЕР_2 . Номер двигуна немає даних, номер шасі немає даних. З двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом, бензиновий, адаптований для роботи на газі CNG (газ метан), робочий об`єм циліндрів двигуна 12816 куб.см. Потужність двигуна 228 кВт. Фактичний пробіг 668060 км. Колір зелений. Колісна формула 6х2. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 42, стоячих місць 79. Призначений для перевезення людей на дорогах загального користування. Маса в спорядженому стані: 15000 кг. Відповідає екологічним нормам рівня "ЄВРО-5". Цивільного призначення. Не має в своєму складі передавачі та приймачі. Торгівельна марка МAN. Виробник: МAN NUTZFAHRZEUGE AKTIENGESELLSCНАFT. Країна виробництва DE. Див. "електронний інвойс". У графі 33 Код товару декларантом визначений код товару 87029019, який передбачає застосування ввізного мита за ставкою - 5% від митної вартості товару (а.с. 39-40).

У графі 42 Митної декларації визначена ціна імпортованого ТОВ АВТОБУС 365 Товару у розмірі 5000 євро.

Разом з Митною декларацією ТОВ АВТОБУС 365 було подано наступні документи:

1) попередній договір купівлі-продажу автобусів (про наміри) №020619 від 01.06.2019 р.;

2) контракт №30428931 від 18.06.2019 р.;

3) рахунок-проформа №2234 від 1 8.06.2019 р.;

4) інвойс №30428931 від 18.06.2019 р.;

5) сертифікат про походження товару форми EUR. 1 №А2348265 від 14.06.2019 р.;

6) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 -S-0-234/19-01215 від 22.08.2019 р.;

7) платіжне доручення №54 від 26.06.2019 р.;

8) платіжне доручення №31 від 16.07.2019 р.;

9) звіт №10/9 від 04.10.2019 р. про визначення ринкової вартості КТЗ MAN А26, (VIN) - НОМЕР_1 , 2009 р.в.; ФОН ОСОБА_2 ;

10) договір доручення (про надання послуг митного брокеру) №0404 від 23.05.2019 р.;

11) заява декларанта про продовження строку оформлення декларації від 11.10.2019 р.;

12) заява декларанта про надання усіх документів від 22.10.2019р.;

13) копія митної експортної декларації країни №19SEE8GKUN31WLI408 від 14.06.2019 р.

На запит відповідача повідомленням за вих. №279/1 від 07.10.2019 р. (а.с. 36-37) позивачем надано пояснення стосовно відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за Товар, яка підтверджує митну вартість Товару, а саме:

- в інвойсі №30428931 від 18.06.2019 року не зазначаються умови поставки товару Інкотермс;

- в експортній МД 19SEE8GKUN31WLI4O8 вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки звернувшись за поясненням до Продавця Товару, було отримано інформацію про те, оформлення митними органами Швеції здійснюється у грошовій одиниці Швеції шведській кроні, і станом на момент оформлення ТЗ офіційний курс шведської крони до євро становив близько 1 євро = 10,6 шведської крони. Враховуючи даний розрахунок, зазначена митними органами Швеції сума у розмірі 54244 шведських крон в експортній декларації відповідає 5000 євро;

Код товару в експортній декларації вказується експортером. З боку підприємства вказано в МД код товару , і даний код є вірним;

В експортній МД не зазначаються умови поставки товару Інкотермс та посилання на інвойс, оскільки це не передбачено порядком заповнення митної декларації країни експорту.

- наданий звіт про визначення ринкової вартості №10/9 від 04.10.2019 року виконаний експертом, який має відповідний сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, що підтверджує його повноваження, а тому звіт декларант вважає вірним.

23 жовтня 2019 року Одеською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000198/2 за митною декларацією UA500060/2019/031400 (а.с. 41-42).

Згідно з графою 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000198/2 подані декларантом (ФОП ОСОБА_1 ) документи містять наступні розбіжності:

- у інвойсі від 18.06.2019 року №30428931 не вказані умови поставки товару, згідно Інкотермс;

- в експортній МД 19SEE8GKUN31WLI4O8 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до Євро), також слід зазначити, що код товару в експортній декларації відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем, що використовувалися, однак в поданій до митного оформлення МД вказано код товару , що відповідає моторному транспортному засобу з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, що використовувалися. Також в експортній мд відсутня інформація стосовно умов поставки товару згідно Інкотремс та в ньому відсутнє посилання на інвойс №30428931від 18.06.2019 року;

- наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №10/9 від 04.10.2019 року не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ, а саме: експерт посилається на подібні автобуси, але стандарт не вказує, однак в наданих декларантом, документах вказано Євро 5.

Також у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що 08.10.2019 року декларантом ФОП ОСОБА_1 було надіслано лист ТОВ АВТОБУС 365, в якому не надані відповіді на всі питанні, вказані в повідомленні митниці, та зазначено, що додаткові документи надати не мають можливості. Таким чином, вказані вище розбіжності не усунуті.

Згідно даного рішення здійснено коригування митної вартості товарів за інформацією з баз даних ЄАІС щодо вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим 20636 євро за одиницю (у графі 31 зазначений Код МВВ митного органу - "6").

23.10.2019 року Одеською митницею ДФС прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00707 (а.с. 43).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів передбачених частиною 3 статті 53 МКУ можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Однак, винесене митним органом рішення про коригування митної вартості товарів не містить інформації щодо затребуваних органом доходів та зборів документів та пояснень з приводу обставин, які можуть бути підтверджені кожним з цих документів.

Щодо доводів органу доходів та зборів про розбіжності, які містять подані декларантом (ФОП ОСОБА_1 ) документи, суд погоджується з позивачем, що такі доводи не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у міститься у вказаних документах.

Так, щодо твердження органу доходів та зборів про розбіжності заявленої митної вартості Товару від вартості Товару, вказаної у митній декларації країни відправлення, позивач обґрунтовано зазначив, що у копії митної декларації країни відправлення вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється в грошовій одиниці Швеції шведській кроні. Враховуючи те, що станом на момент оформлення у Швеції пасажирського автобусу офіційний курс шведської крони до євро становив близько 10,6 шведських крон за один євро, заявлена позивачем митна вартість у перерахунку на євро становить 5000 Євро.

Крім того, задля додаткового документального підтвердження митної вартості Товару позивачем був наданий відповідачу звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 про визначення ринкової вартості КТЗ.

При цьому твердження органу доходів та зборів про відсутність всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості Товару (не вказується стандарт подібних автобусів) у звіті експерта про визначення ринкової вартості, є безпідставним, оскільки суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 має відповідний сертифікат, і доказів того, що складений ним звіт є недостовірним, відповідач не надав .

Згідно з частиною 3 статті 53 МК України митна вартість товару підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, інвойс та пакувальний лист містять відомості про вартісну, якісну та кількісну характеристику товару, змістова наповненість визначених документів чинним законодавством не встановлена та відноситься до сфери відання суб`єкта господарювання. Однак, як вбачається з матеріалів цієї справи, витребувані відповідачем документи, перелік яких наведений в оскаржуваному рішенні, не зрозуміло яким чином і які саме розбіжності/відомості щодо ціни за Товар мали довести, а питання щодо визначення митної вартості не було розглянуто органом доходів та зборів всебічно та сукупно, не було враховано той факт, що основним видом діяльності Позивача є надання в оренду транспортних засобів, інших машин, устаткування та товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для коригування митної вартості товару, задекларованого уповноваженою особою позивача.

Згідно положень п.п. 4,5 ст.54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, з наведеного вище вбачається, що при поданні до митного оформлення декларації позивач надав не лише усі передбачені ст.53 МК України документи, а й надав документально обґрунтовані пояснення щодо визначених інспектором розбіжностей в документах у встановлений чинним законодавством України строк. Однак, орган доходів та зборів залишив поза увагою надані позивачем пояснення та прийняв рішення про коригування митної вартості, за відсутності правових підстав для такого коригування.

Крім того, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган визнає заявлену декларантом, або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього кодексу.

Так, частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів та зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в органу доходів та зборів інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, визначено обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу не зазначив у спірних рішеннях докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Так, у Рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000198/2 вказано, що з метою забезпечення, повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 20636 євро за одиницю (МД від 03.09.2019 № UА403030/2019/15859), ніж заявлено декларантом 5000 євро за одиницю.

Отже, рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000198/2 не містить детальної характеристики товару, який брався за основу для коригування митної вартості, не визначено країни експорту товару та інші комерційні умови поставки, що суперечить вимогам обґрунтованості, об`єктивності та неупередженості рішення суб`єкта владних повноважень.

Митним кодексом України (ч.4 ст.319, ст.337) передбачено проведення митного контролю із застосуванням єдиної з митними органами інформаційнотелекомунікаційної системи, проте правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності, Митним кодексом України не передбачено.

У зв`язку з чим, автоматизована інформаційна система, даними якої оперує митний орган, має статус для службового користування у зв`язку з чим можна зробити висновок, що зазначена база не містить об`єктивних даних, які підтверджуються документально, а тому і не можуть прийматися в якості належного доказу. Митний орган зобов`язаний вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Рішення про коригування повинно містити розбіжності або сумніви у достовірності наданої інформації повинні свідчити саме про невірні числові значення складових митної вартості товарів; спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та не мають більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, суд зазначив, що Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Так, відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як наслідок, само лише зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару - не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

В оскаржуваному позивачем рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості.

Такий підхід для формування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості прямо суперечить положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування.

Вказана позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 21.12.2018 р. у справі №815/1670/17.

Судом встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Заявлена декларантом митна вартість відображена в Контракті та Інвойсі, сплачена позивачем двома платіжними дорученнями на суму по 2500 євро кожне, а загалом - 5000 євро (а.с. 28-29).

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №813/1229/16 суд дійшов висновку, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Витребуючи додаткові документи, Митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, відповідач не надав суду доказів на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару; неможливості перевірки числового значення митної вартості товарів на підставі поданих декларантом документів та пояснень; що ним запитувались конкретні документи (назва, вид, реквізити документа) із посиланням яким чином вони можуть усунути сумніви у достовірності поданих декларантом документів.

Також на підтвердження заявленої вартості товару позивачем надано до суду лист від 02.10.2020 року (а.с. 165-167) продавця за контрактом, оригінал якого оглянутий судом. Відповідно до цього листа продавець підтверджує наступне: «Компанія NOBINA SVERIGE АВ (що входить до холдингової групи Nobina AB (publ)) продавець за контрактом №30428931 від 18.06.2019 року підтверджує, що поставила ТОВ «АВТОБУС 365» за вищевказаним контрактом автобус MAN А 26, 2008 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , за ціною встановленою в п. 2.2. Контракту 5000,00 Євро (п`ять тисяч Євро). У вартість товару входить доставка товару до м. Одеси, Україна відповідно до умов поставки DAT ІНКОТЕРМС 2010 року.

Вказана вартість товару обумовлена оптовою закупівлею транспортних засобів марки MAN, проведеною ТОВ «АВТОБУС 365» у компанії NOBINA SVERIGE АВ (у тому числі груп компаній, що входять до холдингової групи Nobina АВ (publ)), а саме:

13 транспортних засобів у компанії NOBINA SVERIGE АВ (що входить до холдингової групи Nobina АВ (publ)):

- 1 автобус марки MAN А 26, 2008 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) - контракт №30428931 від 18.06.2019 року;

- 1 автобус марки MAN А 26, 2009 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428933 від 18.06.2019 року;

- 1 автобус марки MAN А 21, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , за ціною 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) євро - контракт №30428941 від 18.06.2019 року;

- 1 автобус марки MAN А 21, 2009 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_6 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) євро - контракт №30428942 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 21, 2009 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_6 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) євро - контракт №30428942 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 21, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_7 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) євро - контракт №43351763 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_8 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428939 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_9 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428937 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_10 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428936 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 21, 2008 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_11 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) євро - контракт №30428932 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 21, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_12 , за ціною 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) євро - контракт №30428940 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_13 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428935 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2010 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_14 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428938 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 21, 2009 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_15 , за ціною 5000,00 (п`ять тисяч) євро - контракт №30428943 від 18.06.2019 року;?

- 1 автобус марки MAN А 26, 2009 року випуску, номер кузова (VIN) - НОМЕР_16 , за ціною 6000,00 (шість тисяч) євро - контракт №30428934 від 18.06.2019 року;?

2 транспортних засобів у компанії NOBINA FLEET ЛВ (що входить до холдингової групи Nobina А В (publ)):

- 1 автобус марки MAN А 21, 2006 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_17 , за ціною 2500,00 Євро (дві тисячі п`ятсот Євро) - контракт №43351764 від 18.06.2019 року;

- 1 автобус марки MAN А 21, 2007 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_18 за ціною 5 000,00 Євро - контракт №43351765 від 18.06.2019 року;

13 транспортних засобів у компанії NOBINA Norge AS ( що входить до холдингової групи Nobina АВ (publ)):

- 13 автобусів марки MAN R 13, 2008 року виготовлення, за ціною 10 000,00 Євро (десять тисяч Євро) за кожен транспортний засіб - контракт №100000166 від 02.12.2019 року.

Ціна товару ((VIN) - WMAA26ZZ59R005807) також обумовлена технічним станом транспортного засобу, роком випуску, моделлю, пробігом транспортного засобу. Ціна визначена тим фактом, що згідно умов і правил експлуатації транспортних засобів країни походження (Швеція) транспортні засоби, які не експлуатуються тривалий час, підлягають утилізації, експлуатація (підтримка відповідного технічного стану) і утилізація транспортного засобу покладає на продавця значні витрати та є економічно недоцільною (копія листа додається)».

Митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу (відповідного року випуску) залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.04.2019 року по справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року по справі №808/454/18.

Верховний Суд у постановах від 13 серпня 2020 року по справі № 815/3451/16, від 16 липня 2020 року по справі №815/6833/17 зазначив, що доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів (наведені з посиланням на відповідні нормативні акти) суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками і наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів.

Відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Суд наголошує, що матеріалами справи підтверджується правомірність визначення митної вартості товарів за основним методом, тобто згідно контрактної ціни, зазначеної в інвойсі.

При цьому, відповідачем незаконно відмовлено в митному оформленні товару за заявленим методом і безпідставно застосовано резервний метод, чим порушено приписи чинного законодавства щодо здійснення контролю правильності визначення митної вартості та застосування методів визначення митної вартості товару.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ТОВ АВТОБУС 365 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У прохальній частині уточненої позовної заяви позивач просить суд стягнути на його користь компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №23-1 від 01.02.2020 року, укладеним між ТОВ АВТОБУС 365 та АО МІТРАКС ЮГ", додатковою угодою від 26.03.2020 року до договору №23-1, розрахунком гонорару за надання правової допомоги, замовленням на надання правової допомоги, рахунком на оплату №4/34 від 20.03.2020 року, платіжним дорученням №00081192 від 01.07.2020 року на суму 5000 грн. (а.с. 56-61, 118-119, 139).

Суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. не відповідають критерію співмірності, наведеному у ч.5 ст.134 КАС України.

Тому суд вважає, що стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі фактично сплаченої суми 5000 грн., яка є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

З огляду на зазначене, стягненню підлягають судові витрати у розмірі 9204 грн. (судовий збір у розмірі 4204 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 (адреса: вул. Старокиївська, буд. 3, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область, 67512, ) до Одеської митниці Дермитслужби (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеської митниці ДФС (адреса: вул. Гайдара, 21-а, м. Одеса, 65078, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000198/2 від 23 жовтня 2019 року за митною декларацією UA500060/2019/031400.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00707.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Дермитслужби (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 (адреса: вул. Старокиївська, буд. 3, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область, 67512, ) судові витрати у розмірі 9204 грн. (дев`ять тисяч двісті чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів