Справа № 400/863/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/863/20

Суддя першої інстанції Гордієнко Т.О.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 25.05.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.02.2020р. №№7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 324370,95грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 259496,76грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 64874,19грн.; 7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 27030,91грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 21624,73грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 5406,18грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020р. №Ф-11 зі сплати єдиного внеску в сумі 182433,71грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.02.2020р. №07 в сумі 26581,46грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 29.11.2019р. по 12.12.2019р., відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (надалі ПК України), на підставі наказів Головного управління ДПС в Миколаївській області від 24.10.2019р. №515 та плану-графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. /т.1 а.с.50-51/

За результатом проведеної перевірки складений акт від 19.12.2019р. №357/14-29-33-07/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:

п.177.2 п.177.4 ст.177 ПК України, а саме занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає перерахуванню до бюджету за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. у сумі 259496,76грн.

п.2 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено єдиний внесок, що підлягає перерахуванню до бюджету за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. у сумі 182433,71грн.;

п.185.1 ст.185, п.189.1 ст.189, пп. «г`п.198.5 ст.198 ПК України, а саме занижено податкові зобов`язання з ПДВ за квітень 2017р. на суму 433грн.

п.201.1 ст.201 ПК України, а саме не складено та не зареєстровано в ЕРПН податкову накладну, в якій повинно було бути зазначено податкове зобов`язання з ПДВ за квітень 2017р. на суму 433грн.;

п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме занижено військовий збір, що підлягає перерахуванню до бюджету за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. у сумі 21624,73грн.;

п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1 Порядку обліку платників податків і збрів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.04.2014р. №462, а саме не повідомлено про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку. /т.1 а.с.52-99/

27.01.2020р. ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Миколаївській області заперечення на акт перевірки від 19.12.2019р. №357/14-29-33-07/ НОМЕР_1 . /а.с.28-40/

Листом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 05.02.2020р. №592/10/14-29-33-07-08 повідомлено ОСОБА_1 про необґрунтованість заперечень та залишення без змін висновків акту перевірки. /т.1 а.с.41-49/

На підставі вищезазначеного акту перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 10.02.2020р. №№7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 324370,95грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 259496,76грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 64874,19грн.; 7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 27030,91грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 21624,73грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 5406,18грн.. /т.1 а.с.20-23/

Також, податковим органом винесені вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020р. №Ф-11, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 182433,71грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.02.2020р. №07, яким за порушення п.2 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 26581,46грн. /т.1 а.с.24-26/

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.06.2001р., перебуває на обліку як платник податків у Баштанській ОДПІ Головного управління ДПС у Миколаївській області (Новобузьке відділення) з 27.06.2001р. та займається наступними видами діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Після урожайна діяльність; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. /а.с.15-19/

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, ОСОБА_1 на праві власності належать 13 вантажних транспортних засобів, 8 причепів, які використовуються ним в підприємницькій діяльності. /т.1 а.с.100-111/

Податковою перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, включив до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів у сумі 1441648,68грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 259496,76грн. (1441648,68х18%).

Оскільки, ОСОБА_1 не включив до оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. суму 1441648,68грн., що призвело до розбіжності в сумі чистого оподатковуваного доходу, підлягає донарахуванню військовий збір за 2017-2018рр. у розмірі на суму 21624,73грн. та єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підлягає перерахуванню до бюджету за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. у розмірі 182433,71грн.

Контролюючий орган, на підставі ст.177 ПК України, дійшов висновку, що фізичні особи-підприємці не можуть включати до складу витрат: 1) на утримання, 2) технічне обслуговування; 3) ремонт легкових та вантажних автомобілів.

Що стосується віднесення до складу витрат вартість придбаних ПММ для заправки легкових та вантажних автомобілів, які використовуються у господарській діяльності, в акті зазначено, що відповідно до пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПКУ фізична особа-підприємець має право віднести до складу витрат такі витрати, підтверджені документально.

Списання ПММ здійснюється, виходячи з даних пробігу автомобіля та норм витрат ПММ на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 43 від 10.02.1998р. Витрати ПММ понад такі норми вважаються витратами, що використані не в господарській діяльності фізичної особи-підприємця та відповідно до пп177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця. /т.1 а.с.52-59/

Так, відповідно до п.177.2,п.177.4,п.177.5, 177.4.6. ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, нормами ПК України витрати на утримання основних засобів подвійного значення та витрати на проведення ремонту основних засобів мають різний податковий облік.

Так, підпунктом 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України прямо передбачено включення витрат на проведення ремонту, реконструкції та модернізації та інших видів поліпшення основних засобів до складу витрат звітного періоду.

А, враховуючи пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, фізична особа - підприємець не має права включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його діяльності, витрати на утримання основних засобів подвійного призначення.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПК України не містить визначення, що саме розуміється під терміном «утримання основних засобів», а що вважається «ремонтом» та «технічним обслуговуванням», які ж витрати слід вважати витратами на утримання автомобіля, а які витрати відносяться до його ремонту та технічного обслуговування, оскільки наслідки понесення цих витрат в податковому обліку є різними, одні витрати відносяться до витрат підприємця, а інші ні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. здійснював придбання запчастин (клем, хомуту, термостату, болтів, фільтрів, ключа рижкового, щітку, стартера, вимикача маси, важелю склоочисника, амортизатора кабіни, крану зливу, кільця глушника, ремкомплекту системи охолодження, рукаву, тросу, олії трансмісійної, мастила, рідини охолоджуюча) для ремонту та технічного обслуговування належних йому транспортних засобів. /т.1 а.с.112-250, т.2, т.3 а.с.1-210/

Згідно додатку №4 до акту податкової перевірки від 19.12.2019р. №357/14-29-33-07/ НОМЕР_1 вищезазначені запчастини відповідач виключив із складу витрат позивача за 2017-2918рр., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 259496,76грн. та донарахуванню військового збору за 2017-2018рр. на суму 21624,73грн. та єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 182433,71грн.

Однак, ні в акті перевірки від 19.12.2019р. №357/14-29-33-07/ НОМЕР_1 , ні під час судового розгляду справи, відповідач не зазначив, яким чином контролюючий орган дійшов висновку, що придбані позивачем запасні частини (товар) є витратами за 2017-2018рр. на утримання вантажних автомобілів, а не на ремонт та технічне обслуговування вантажних автомобілів.

Згідно з пп. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі, як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого орган

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 10.02.2020р. №№7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб; 7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, та як наслідок, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020р. №Ф-11; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.02.2020р. №07.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.