Справа № 653/3000/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/3000/20
Провадження № 2-а/653/88/20
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП 16 вересня 2020 року позивача, як посадову особу КП «Азовкомунсервіс» було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП за неналежне утримання вулично-дорожньої мережі м. Генічеськ, не вчинення своєчасних заходів щодо ліквідації недоліків на проспекту Миру, а саме не встановлено огородження відкритого оглядового колодязю на проїжджій частині та відсутності на ньому кришки люку, а також не ліквідовано розкриття проїжджої частини після проведення ремонту комунікацій, чим порушив п.п. 32.1 та п.п. 1.5 ПДР України, п. 3.1.1 ДСТУ 3587:97 «Безпека дорожнього руху», ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух».

Наголошує на тому, що КП «Азовкомунсервіс» є підприємством Генічеської міської ради, балансоутримувачем дорожньої межі міста. Визначення порядку проведення робіт з утримання дорожньої мережі, фінансування робіт здійснює Генічеська міська рада.

При цьому, утримання комунікацій, які знаходяться під дорожньою мережею, а саме водопровідних та каналізаційних комунікацій здійснює КП «Генічеське ВУВКГ» і саме це підприємство здійснюючи ремонті роботи по проспекту Миру, здійснило розкриття проїжджої частини та після проведення робіт не усунуло наслідки проведення робіт. У зв`язку з чим, КП «Азовкомунсервіс направило до КП «Генічеське ВУВКГ» припис за бездіяльність та в подальшому протокол, що спрямований до Генічеської міської ради для розгляду.

У зв`язку з викладеним, позивач вважає винесену відносно нього постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Просить суд скасувати постанову серії ДП18 № 859041 від 16 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

28 вересня 2020 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 286 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме 05 жовтня 2020 року шляхом направлення на офіційну електронну адресу та поштовим зв`язком.

Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ухвалі про відкриття провадження по справі, суд запропонував відповідачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, подати відзив на позовну заяву, а також зобов`язав відповідача в цей же строк надати до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Всупереч цього, відповідачем не був поданий відзив та не надані відповідні матеріали, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 6 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.

Відповідно до положень статті 24 вищевказаного Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що постановою серії ДП18 № 859041 від 16 вересня 2020 року, складену інспектором відділу БДР УПП в Херсонській області Марченко А.С. - ОСОБА_1 16 вересня 2020 року о 09 год. 01 хв., будучи посадовою особою, а саме директором КП «Азовкомунсервіс» Генічеської міської ради відповідальною за утримання вулично-дорожньої мережі м. Генічеськ здійснив неналежне утримання вулично-дорожньої мережі м. Генічеськ, не вчинив своєчасних заходів щодо ліквідації недоліків на проспекту Миру, а саме не встановив огородження відкритого оглядового колодязю на проїжджій частині та кришки люку на нього, а також не ліквідував розкриття проїжджої частини після проведення ремонту комунікацій, чим порушив п.п. 32.1 ПДР України, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 3.1.1 ДСТУ 3587:97 «Безпека дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 1020 грн.

Вказана копія постанови також містить позначку про порушення позивачем п.п.1.5 ПДР України, проте слід зазначити що долучена до позову постанова є другим екземпляром, що виготовлений під копірку, а напис зроблений поверх цього.

Враховуючи, що всупереч встановленого обов`язку відповідач не надав до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд позбавлений можливості перевірити вказані обставини, необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

Так, частиною 1 ст. 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

За приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч.1 ст.140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Суд вважає за необхідне вказати, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з покликанням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особу і які службові обов`язки на неї покладено.

Так, зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності як посадову особу, що відповідальна за утримання вулично-дорожньої мережі.

Судом встановлено, що позивач не заперечує наявність недоліків, визначених в постанові про адмінправопорушення.

Також, позивачем не заперечується той факт, що він є директором підприємства, що є балансоутримувачем дорожньої мережі міста, та особою, що є відповідальною за організацію належного утримання вулично-дорожної мережі м. Генічеськ.

Проте, він не визнає себе винною особою, оскільки зазначені в постанові порушення є наслідком проведених ремонтних робіт, що здійснює КП «Генічеське ВУВКГ».

Позивач, в свою чергу, наголошує, що підприємство директором якого він є направило до КП «Генічеське ВУВКГ» припис про відновлення дорожнього покриття та усунення недоліків, за результатами невиконання якого складено протокол.

Надаючи оцінку вказаному суд зазначає наступне.

Порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року.

Так, при складанні, зокрема, постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд (п. 3 Розділу 2 Інструкції).

З постанови вбачається, що додатком до неї є акт обстеження, проте такий доказ суду не наданий.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, проте одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Також суд враховує, що 09 вересня 2020 року КП «Азовкомунсервіс» склало припис № 57 на директора ВУВКГ - ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, допущене співробітниками ВУВКГ, а саме невжиття заходів щодо пошкодженої ділянки (покриття та інше), зокрема, по проспекту Миру. Наголошено, що відповідно до правил благоустрою території в м. Генічеськ, юридична особа, яка проводить розкопування ґрунту, пов`язаних з проведенням робіт відновлення поверхні пошкодженої ділянки та існуючого покриття місць розкопок, проводить за власний рахунок юридичної особи. Запропоновано усунути недоліки до 14 вересня 2020 року.

17 вересня 2020 року інспектором з благоустрою КП «Азовкомунсервіс» складено протокол про адміністративне правопорушення серії ХН № 000453 на заступника директора КП «Генічеське ВУВКГ» за те, що 17 вересня 2020 року під час перевірки об`єктів, які указані в приписі № 57 від 09 вересня 2020 року співробітниками ВУВКГ було лише частково ліквідовані та відновлені пошкодженні ділянки по проспекту Миру, біля фонтану, магазину, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

З пояснень позивача вбачається, що зазначений протокол направлений на розгляд до адміністративної комісії Генічеської міської ради.

З урахуванням вищевикладеного, суд наголошує на тому, що відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду жодних доказів, які б безпосередньо свідчили про наявність події та складу правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Натомість, в матеріалах справи наявні докази того, що КП «Азовкомунсервіс», директором якого є позивач, здійснював дії та вживав заходи щодо ліквідації недоліків на проспекті Миру, шляхом направлення припису та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно посадових осіб підприємства, що здійснювало роботи на вказаній ділянці та за правилами благоустрою, на яких наголошено у приписі, зобов`язана відновити поверхню пошкодженої ділянки за власний рахунок. Інші докази суду не надані.

За відсутності матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що всупереч обов`язку не були надані відповідачем до суду, за відсутності доказів, зокрема, додатків до постанови у вигляді акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, суд, вирішуючи справу за наявними матеріалами справи, приходить до висновку, що скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 286 КАС України).

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 березня 2020 року (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП № 859041 від 16 вересня 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова