Справа № 280/5181/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 листопада 2020 року Справа № 280/5181/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість з 01 серпня 2014 року.

Ухвалою суду 10 серпня 2020 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 19 серпня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 21 вересня 2020 року.

Представник позивача у позові зазначив, що ОСОБА_1 є пенсіонером та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Позивач отримує пенсію за віком. З 01 серпня 2014 року позивачу зупинено виплату пенсії.

Представник ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві (вх.№47771 від 15 вересня 2020 року), у якому зазначено, що позивач 05 листопада 2014 року звернувся до Управління із заявою про запит пенсійної справи з іншого району. Вказує, що Розпорядженням №290 від 01 грудня 2014 року позивача взято на облік та поновлено виплату пенсії з 01 серпня 2014 року. Проте з 01 лютого 2015 року на підставі обміну інформаційними базами з Єдиною інформаційною базою даних, пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась. Зазначає, що доказів, що ОСОБА_1 мешкає на території обслуговування саме відповідача позивачем не надано, відповідач також такою інформацією не володіє.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером та йому призначена пенсія за віком.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача надав до суду стосовно ОСОБА_1 копії: паспорта громадянина України НОМЕР_2 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; пенсійного посвідчення; адвокатських запитів; відповідей відповідача.

Проте довідок внутрішньо переміщеної особи представником позивача не надано.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (статті 3, 19, 46), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 5, 49), Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (статті 1, 4, 7, 12), постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року за №637 (пункт 1), «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого 01 жовтня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України №509 (пункт 1, пункт 7-1), «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365 (пункт 12, пункт 18), «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365 (пункт 15) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином матеріалами справи не підтверджується, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Крім того, представник позивача просить зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість з 01 серпня 2014 року.

Проте, суд зазначає, що відповідачем надано копії документів з пенсійної справи позивача, з яких судом встановлено, що розпорядженням відповідача №290 від 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01 серпня 2014 року, та згідно Довідки відповідача від 10 вересня 2020 року позивачу нараховано та виплачено пенсію за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень 2015 року.

Таким чином оскільки, що позивачем не надано доказів, що він є внутрішньо переміщеною особою, суд дійшов висновку, що відповідачем припинено виплату пенсії позивачу на виконання вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року за №637, «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365, «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законним та обґрунтованим, прийнятим чи вчиненим в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи, оскільки позивачем не надано до суду доказів підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, необґрунтованими, отже не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11 листопада 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов