Справа № П/320/1009/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м.Київ № П/320/1009/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області та з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 19.03.2020 просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2019 № 2429 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління від 22.11.2019 № 629 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 капрала поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з посади молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області;

поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області;

звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця (без урахування обов`язкових податків та зборів).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того зазначеною увалою суду було витребувано у відповідача належним чином завірену копію спірного наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.11.2019 № 629 о/с про звільнення зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з посади молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області; належним чином завірену копію службового розслування, яке було проведено відносно ОСОБА_1 та підставі якого прийнято спірний наказ; пояснення з посиланням на докази щодо обставин, які слугували проведення службового розслування, а також сприйняття наказу від 22.11.2019 № 629 о/с; довідку про середньомісячну заробітну плату, яку отримував ОСОБА_1 , однак зазначені вимоги виконано не було.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази в частині звільнення зі служби молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем не вчинялось дисциплінарного проступку, висновки службового розслідування є необ`єктивними, необґрунтованими та упередженими.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки дії ОСОБА_1 суперечать інтересам законності та є несумісними з проходженням служби в поліції, оскільки компрометують звання поліцейського, підривають довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів поліції в цілому, принижують їх авторитет.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволеню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.04.2017 проходив службу в органах поліції на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області.

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2019 № 2429 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вищевказаного наказу Головним управлінням Національної поліції у Київській області наказом від 22.11.2019 № 629 о/с виконано дисциплінарне стягнення щодо ОСОБА_1 , яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено позивача зі служби в поліції з 25.11.2019.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби стали результати службового розслідування, яке здійснювалося на підставі матеріалів про адміністративні правопорушення від 11.10.2019 відносно ОСОБА_1 про що свідчить наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 15.10.2019 № 2233 «Про призначення службового розслідування» та висновок службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни та законодавства України молодшим інспектором відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення ГУНП в Київській області капралом поліції ОСОБА_1 , затверджений Головним управління Національної поліції у Київській області від 01.11.2019.

Матеріали службового розслідування свідчать, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2019 серія ДПР18 № 253779, який складено інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Бондар М.А., в якому зазначено, що 11.10.2019 о 03 год. 15 хв. у м. Києві на проспекті Ю. Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІVЕСО д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (копії містяться у справі), а також прийнято постанову серія НК № 663003 від 11.10.2019, прийнятою Інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшим лейтенантом Постомак В.О., якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 11.10.2019 о 03.15 годині в м. Київ, по просп. Ю. Гагаріна, водій керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 21 (а), 2.1 (б) ПДР України.

В подальшому позивачем було в судовому порядку оскаржено зазначений протокол від 11.10.2019 серія ДПР18 № 253779 та постанову від 11.10.2019 серія НК № 663003.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2019 у справі № 755/17355/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, зазначена постанова набрала законної сили 08.01.2020.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2019 у справі № 363/4939/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта Постомак В.О. та скасовано постанову серія НК № 663003 від 11.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення, зазначена постанова набрала законної сили 09.01.2020.

Так, вказаними судовими рішеннями при дослідженні обставин справи та допиту свідків у встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом IVECO д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб.

Зокрема і відповідно до судови рішень, які набрали законної сили, встановлено наступні обставини.

10.10.2019 ОСОБА_2 разом з своїм братом ОСОБА_1 та другом ОСОБА_3 , отримавши замовлення на перевезення будівельних матеріалів, вирушили в напрямку міста Києва на автомобілі VECO д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаним автомобілем на постійній основі користується брат позивача ОСОБА_2 , тому і 10.10.2019 за кермом автомобіля був саме він.

У судових рішеннях зазначено, що затримались на роботі до пізньої ночі 11.10.2019 ОСОБА_2 припинив рух автомобіля IVECO д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Ю. Гагаріна у Дніпровському районі м. Києва, вийшов з авто, залишивши його стояти на узбіччі шосе з увімкненим аварійним сигналом та працюючим двигуном, оскільки було холодно вночі і працював обігрівач. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишились в автомобілі, а ОСОБА_2 пішов до банкомату зняти готівку за перевезення вантажу та здійснити розрахунок з хлопцями.

В період відсутності ОСОБА_2 , хлопці побачили двох дівчат, з якими вирішили познайомитись, у результаті познайомились, дівчат звали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з якими обмінялися телефонами.

Через деякий час до вищевказаного автомобіля, припаркованого на узбіччі, під`їхав поліцейський автомобіль. Так як ОСОБА_1 сидів на кріслі водія у нього попросили документи і почали огляд автомобіля. ОСОБА_1 сказав, що він не водій і тому документів у нього немає, але поліцейські проігнорувавши, сказали що вони обманюють і почали пред`являти претензії, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і почали оформляти протокол та постанову.

Підчас оформлення документів прийшов ОСОБА_2 , показав своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу IVECO д.н.з. НОМЕР_1 , однак поліцейські почувши, що позивач являється поліцейським, сказали будете розбиратися і доказувати у суді.

Після пред`явлення документів ОСОБА_2 забрав вищезазначений автомобіль, що підтверджується розпискою від 11.10.2019.

Вищевказані обставини підтвердити свідки зазначених подій, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , копії пояснень надані до матеріалів справи, та деякі з цих пояснень аналогічного змісту містяться у матеріалах службового розслідування.

Крім того судом встановлено, що позивач у період з 19.11.2019 по 02.12.2019 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 02.12.2019.

Не погоджуючись з такими наказами та діями Головного управління Національної поліції в Київській області, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено у Законі України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (з ч. 2 ст. 11 цього Закону).

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Як встановлено судом, під час вказаної події ОСОБА_1 перебував поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно вимог ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту у пазі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Тобто, рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі судових рішень, ухвалених відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та набрали законної сили.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

У відповідності до п. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Разом з тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (ч. 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, відповідач не встановивши вину ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених правопорушень та дослідивши належно надані документи, не дочекавшись судових рішень у адміністративних справах відносно ОСОБА_1 прийняв рішення про накладення найсуворішого дисциплінарного стягнення.

В матеріали службового розслідування позивач надав власноручні письмові пояснення, в яких він підтвердив, що 11.10.2019 не перебував у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля, та не керував транспортним засобом, що було підтверджено поясненнями свідків, відеоматеріалами, а також повідомляв про розгляд судом Вишгородським районним судом Київської області справи № 363/4939/19 про оскарження постанови серії НК № 663003 від 11.10.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 КУпАП та справи № 755/17355/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2019 у справі № 755/17355/19 закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постановою Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2019 у справі № 363/4939/19 закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Вказані судові рішення набрали законної сили та в них встановлені обставини щодо відсутності факту правопорушення, з боку позивача та в розумінні ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не входить до предмету доказування в даному спорі, а тому враховуючи, що діяння, кваліфіковані як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія і реєстраційних документів на транспортний засіб спростовані в судовому порядку, тому підстави для висновку про порушення позивачем службової дисципліни відсутні.

Принцип обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у справі № 816/1218/16 від 03.04.2019, судам необхідно звертати увагу на підставу звільнення і надавати оцінку саме наявності або відсутності дисциплінарного проступку в рамках проведеного службового розслідування, а також доказам на їх підтвердження.

У матеріалах службового розслідування зазначено, що відповідачу було відомо про розгляд Вишгородським районним судом Київської області зазначених справ, але відповідач, не дочекавшись набрання чинності судовими рішеннями у адміністративних справах відносно ОСОБА_1 та встановлення чи спростування його вини у вчиненні вищезазначених правопорушень та не дослідивши належно надані документи, взяв на себе повноваження суду щодо визнання особи винної у вчиненні адміністративних правопорушень та прийняв рішення про накладення найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Враховуючи викладене, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача приймалося на підставі матеріалів справи про вчинення останнім адміністративних правопорушень, але на сьогодні дані справи відносно позивача закриті, інші дисциплінарні проступки зі сторони позивача відсутні.

Крім того, в силу вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

В силу вимог ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач вищевказані положення Конституції України та трудового законодавства залишив поза увагою, оскільки спірний наказ від 22.11.2019 № 629 о/с про звільнення зі служби в поліції прийнято в період перебування ОСОБА_1 на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою.

Водночас, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 неоднарозово повідомляв відповідача про перебування його на лікарняному.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості, оскільки, приймаючи рішення про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, яке тягне за собою звільнення, не враховано всіх обставин, які мали бути враховані. Зокрема, рішеннями Вишгородського районного суду не підтверджено факти, які містяться у висновку про службове розслідування.

Пунктом 4 Розділу V "Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

У висновку службового розслідування зазначено про порушення позивачем п. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", за яким поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення (п. 3,7, 9 частини першої); під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина третя); під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина восьма).

Пунктом 4 Розділу VI "Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України" передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку, обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У висновку службового розслідування не зазначено про наявність, відсутність пом`якшуючих, обтяжуючих обставин, не надано оцінки особі позивача (попередня поведінка, ставлення до служби).

Також суд вважає, що повноваження для застосування дисциплінарного стягнення використано не з метою, з якою воно надано, недобросовісно. Метою застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, в даному випадку, є очищення Національної поліції від недобросовісних поліцейських, поведінка яких дискредитує, завдає шкоди Національній поліції, впливає на ступінь довіри до силового органу, який покликаний служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Проте звільнення поліцейського на підставі не доведених фактів не досягає зазначеної мети, а саме порушення поліцейським правових актів, які б могли слугувати підставою для вирішення питання про наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Щодо врахування відповідачем принципу пропорційності під час прийняття оскаржуваних наказів, то суд зазначає, що невстановлення під час службового розслідування всіх обставин, які мали бути враховані під час прийняття відповідного рішення та є обов`язковими відповідно до Дисциплінарного статуту про що суд вже зазначив, та "Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", неможливо дійти висновку про пропорційність відповідних рішень.

З огляду на встановлені обставини, правове регулювання спірних відносин, підстави позову, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2019 № 2429 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 , тому цей наказ підлягає скасуванню.

Оскільки наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.11.2019 № 629 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 прийнято з метою реалізації наказу від 07.11.2019 № 2429 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, він також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області, суд зазначає наступне.

Правові засади звільнення працівників визначаються у КЗпП України.

Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення особи на посаді поліцейського в разі визнання судом протиправним звільнення, відсутня процедура відшкодування грошового утримання, тому судом застосовуються положення Кодексу законів про працю України.

Однак, відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, позивач підлягає поновленню на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області з 23.11.2019 (день, наступний за днем звільнення).

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Нормами абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100) визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку № 100 визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зокрема, не підлягають урахуванню відпускні та лікарняні.

Згідно довідки про заробітну плату, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, середній заробіток ОСОБА_12 складає 247,37 грн.

Розрахунок здійснено з урахуванням календарних днів. Зважаючи на 354 календарних днів вимушеного прогулу з 23.11.2019 (день наступний за днем звільнення) по 10.10.2020 (день ухвалення судом рішення), сума вимушеного прогулу становить 87 568,98 грн. Однак з суми вимушеного прогулу відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути витрати на правничу допомогу адвоката.

Так, згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до їх розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Однак позивачем не було подано до суду жодного доказу, що підтверджує сплату гонорару адвокату за надання професійної правничої допомоги (квитанція, розрахунок наджаних послуг, акт прийому - передачі послуг тощо).

З урахуванням наведенного, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2019 № 2429 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління від 22.11.2019 № 629 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 капрала поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з посади молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області.

Поновити ОСОБА_1 (ІРНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області () з 23.11.2019.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області () на користь ОСОБА_1 (ІРНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.11.2019 по 10.10.2020 в сумі 85 568 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 98 коп., з якої підлягають відрахуванню податкові платежі та обов`язкові внески.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (ІРНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції у Київській області ().

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця (з якої підлягають відрахуванню податкові платежі та обов`язкові внески).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.