Справа № 2-а-1/11
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1/11

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Баськов М.М.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

10 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути на його користь за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" 38867,26 грн недоплаченого щомісячного грошового утримання судді, 146923,42 грн компенсації за його несвоєчасну виплату, а всього 185790,68 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Соборна, 75, ) про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату - задоволено.

Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Соборна, 75, ) за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 38867,26 грн недоплаченого щомісячного грошового утримання судді, 146923,42 грн компенсації за його несвоєчасну виплату, а всього 185790,68 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто гривень шістдесят вісім копійок).

Не погоджуючись із судовим рішенням, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою, якою просить рішення суду першої інстанції від 26.12.2018 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що 15.06.2017 року наказом керівника апарату суду за поданням судді Баськова М. М., призначено його помічником ОСОБА_2 , який є рідним сином позивача ОСОБА_1 . З огляду на зазначену обставину, головуючий суддя ОСОБА_3 не міг брати участь у розгляді справи батька свого помічника та відповідно до ст. 39 КАС України повинен був заявити самовідвід. Однак, на відміну від судді ОСОБА_4 , який ухвалою Ярмолинецького районного суду від 14.04.2017 року задовольнив самовідвід судді з тих самих підстав, головуючий суддя ОСОБА_3 вирішив, що прийняте ним рішення не викличе сумнівів у неупередженості судді та ухвалив незаконне рішення.

Крім того, апелянт стверджує, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не мало фінансової можливості виплатити позивачеві щомісячне грошове утримання та компенсацію за його невчасну виплату, оскільки в кошторисі не передбачено коштів на такі видатки.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що з урахуванням рішення Ярмолинецького райсуду від 24.02.2010 року, позивачу на підставі наказу відповідача (наявний у справі) з грудня 2004 року було призначено та виплачувалось щомісячне грошове утримання судді.

Згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 року, були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зобов`язано провести нарахування та виплату йому недоплачену заробітну плату судді за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року з урахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, окрім самої надбавки, виплату якої було присуджено постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 09.11.2011 року у справі №2-а-2652/11.

З урахуванням постановлених в порядку судового контролю (ч.9 ст.267 КАС України) за виконанням цього судового рішення двох ухвал Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2017 року та 18.07.2017 року, відповідачем було донараховано йому 574 грн. 85 коп. недоплаченої за період з червня по грудень 2005 року заробітної плати судді, яку з урахуванням утриманих податків та зборів у кінці 2017 року було виплачено.

Згідно п.4.9 Розділу 4 чинного на час спірних правовідносин Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (затверджене наказом ДСА України №94 від 25.08.2005 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції 01.11.2005 року за №1314/11594) суддя, який має право на відставку, за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 20 років, та продовжує працювати на посаді судді, одержує 100 відсотків передбаченого законом щомісячного грошового утримання, належного йому в разі виходу у відставку.

Таким чином, оскільки із нарахованої та виплаченої позивачу відповідачем на підставі зазначеного вище судового рішення заробітної плати не було нараховано та виплачено щомісячне грошове утримання, то воно підлягає нарахуванню та виплаті у розмірі 80% від 574 грн. 85 коп. донарахованої позивачу відповідачем заробітної плати на підставі цього судового рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 року, відповідача зобов`язано перерахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років із урахуванням премій за період з січня 2007 по 31.12.2007 та за період з 22.05.2008 по 30.01.2009 року та з урахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 01.01.2006 по 30.01.2009 року. На виконання цього судового рішення відповідачем було донараховано позивачу 3795 грн. 14 коп. недоплаченої заробітної плати, яку з урахуванням податків та зборів було виплачено 12.12.2016 року.

З огляду на те, що із нарахованої та виплаченої позивачу, відповідачем на підставі зазначеного вище судового рішення, заробітної плати не було нараховано та виплачено щомісячне грошове утримання, то воно підлягає нарахуванню та виплаті у судовому порядку у розмірі 84% від донарахованої йому відповідачем заробітної плати на підставі цього судового рішення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача в частині не донарахування та недоплати грошового утримання позивачу як судді, керувався тим, що на час спірних правовідносин, відповідач нехтував чинним нормами права, оскільки нараховував та виплачував грошове утримання у меншому розмірі, ніж це було передбачено.

Колегія суддів, погоджується з позицією суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2862-ХІІ (який діяв (у відповідній редакції) у період, за який позивач просить стягнути грошове утримання судді) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584 (чинного до 01.03.2008) з урахуванням змін, внесених згідно з Указом Президента України від 03.03.2006 № 188/2006) судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, одержують заробітну плату та 100 відсотків передбаченого законом щомісячного довічного грошового утримання, належного їм у разі виходу у відставку.

Положення аналогічного змісту передбачав пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (діяла до 01.01.2011).

Згідно ст.44, чинного на час спірних правовідносин, Закону України Про статус суддів, заробітна плата судді складалася з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Як встановлено ст. 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР, положень Інструкції зі статистики заробітної плати (затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року № 114/8713) до структури заробітної плати відносяться:

- основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців);

- додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особові умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій);

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати (до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Колегія суддів зазначає, що звернення з цим позовом до суду викликано тим, що позивачу як судді виплачували заробітну плату без урахування усіх її складових, внаслідок чого грошове утримання (судді) він отримав теж у меншому розмірі (позаяк його сума залежить від заробітку).

Відповідно до п.4.9 Розділу 4 чинного на час спірних правовідносин Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (затверджене наказом ДСА України №94 від 25 серпня 2005 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції 01.11.2005 року за №1314/11594) суддя, який має право на відставку, за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 20 років, та продовжує працювати на посаді судді, одержує 100 відсотків передбаченого законом щомісячного грошового утримання, належного йому в разі виходу у відставку.

Однак, відповідач щомісячне грошове утримання позивачу нарахував та виплатив за травень, червень , липень, грудень 2006 року, за липень, серпень, вересень, листопад 2007 року, за травень, червень, липень, вересень, листопад, грудень 2008 року у меншому розмірі, ніж це було передбачено та в подальшому підтверджено рішеннями судів про донарахування заробітної плати, яка відповідно є підставою для збільшення грошового утримання за цей період.

З матеріалів справи встановлено, зокрема, що:

- нарахувавши за травень 2006 року 16 694 грн. 50 коп. заробітної плати, відповідач нарахував за цей місяць 3006 грн. грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 13 689 грн. 49 коп. (82% від 16 694 грн. 50 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 3081 грн. 15 коп. за цей місяць грошового утримання судді, розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 10 608 грн. 34 коп. (13 689 грн. 49 коп. 3081 грн. 15 коп.). При цьому, урахувавши, що за червень та липень 2006 року позивачу було виплачено ще по 3081 грн. 15 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як заробітну плату за ці місяці було нараховано у розмірі, відповідно 375 грн. 75 коп. та 536 грн.79 коп., то розмір недоплаченого грошового утримання за ці місяці становить 5 194 грн. 32 коп. (16694 грн. 50 коп. заробіток за травень 2006 року + 375 грн.75 коп. заробіток за червень 2006 року + 536 грн.79 коп. заробіток за липень 2006 року = 17 607 грн.04 коп. х 82% = 14437 грн. 77 коп. 3081 грн. 15 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у травні 2006 року 3081 грн. 15 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у червні 2006 року 3081 грн. 15 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у липні 2006 року = 5194 грн. 32 коп.);

- нарахувавши позивачу за грудень 2006 року 6413 грн. 50 коп. заробітної плати, за цей місяць нарахував йому 3006 грн. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 5 259 грн. 07 коп. (82% від 6 413 грн. 50 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 3081 грн. 15 коп. за цей місяць грошового утримання судді, розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 2 177 грн. 92 коп. (5259 грн. 07 коп. 3081 грн. 15 коп.);

- нарахувавши позивачу за липень 2007 року 17 459 грн. 66 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 3524 грн.84 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 14 666 грн. 11 коп. (84% від 17 459 грн. 66 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 3610 грн. 88 коп. розмір недоплати грошового утриманні за цей місяць становить 10 055 грн. 30 коп. (14 666 грн. 11 коп. 3610 грн. 81 коп.) Водночас, урахувавши, що за серпень та вересень 2007 року позивачу було виплачено ще по 3610 грн. 81 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як заробітну плату за ці місяці було нараховано у розмірі, відповідно 477 грн. 50 коп. та 3762 грн. 12 коп., то розмір недоплаченого грошового утримання за ці місяці становить 7 394 грн. 96 коп.; (17 459 грн. 66 коп. заробіток за липень 2007 року + 477 грн. 50 коп. заробіток за серпень 2007 року + 3762 грн. 12 коп. заробіток за вересень 2007 року = 21 699 грн. 28 коп. х 84% = 18 227 грн. 39 коп. 3610 грн. 81 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у липні 2007 року 3610 грн. 81 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у серпні 2007 року 3610 грн. 81 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у вересні 2007 року = 7 394 грн. 96 коп.);

- нарахувавши позивачу за листопад 2007 року 6659 грн. 65 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 3524 грн. 84 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 5 594 грн. 10 коп. (84% від 6 659 грн. 65 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 3610 грн. 81 коп. розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 1 983 грн. 29 коп. (5 594 грн. 10 коп. 3 610 грн. 81 коп.);

- нарахувавши позивачу за травень 2008 року 19 306 грн. 77 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 3774 грн. 93 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 16 603 грн. 82 коп. (86% від 19 306 грн. 77 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 3864 грн. 12 коп. розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 12 739 грн. 70 коп. (16 603 грн. 82 коп. 3 864 грн. 12 коп.).

- врахувавши, що за червень та липень 2008 року позивачу було виплачено ще відповідно 3 864 грн. 12 коп. та 6 221 грн. щомісячного грошового утримання судді, тоді як заробітну плату за ці місяці, а саме за липень 2008 року, було нараховано у розмірі 1 845 грн. 84 коп., то розмір недоплаченого грошового утримання за ці місяці становить 4 242 грн. (19 306 грн. 77 коп. заробіток за травень 2008 року + 1 845 грн. 84 коп. заробіток за липень 2008 року = 21 152 грн. 61 коп. х 86 % = 18 191 грн 24 коп. 3 864 грн. 12 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у травні 2008 року 3 864 грн. 12 коп. щомісячного грошового утримання виплаченого у червні 2008 року 6 221 грн. щомісячного грошового утримання виплаченого у липні 2008 року = 4 242 грн.);

- нарахувавши позивачу за вересень 2008 року 11 964 грн. 96 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 6 154 грн. 79 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило10 289 грн. 86 коп. (86% від 11 964 грн. 96 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 6 301 грн. 33 коп. розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 3 988 грн. 53 коп. (10 289 грн. 86 коп. 6 301 грн. 33 коп.);

- нарахувавши позивачу за листопад 2008 року 12 700 грн. 35 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 6 565 грн. 10 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 10 922 грн. 30 коп. (86% від 12 700 грн. 35 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 6 721 грн. 58 коп. розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 4 200 грн. 72 коп. (10 922 грн. 30 коп. 6 721 грн. 58 коп.);

- нарахувавши позивачу за грудень 2008 року 13 669 грн. 30 коп. заробітної плати, відповідач за цей місяць нарахував йому 5 573 грн. 80 коп. щомісячного грошового утримання судді, тоді як воно у цьому місяці становило 11 755 грн. 59 коп. (86% від 13 669 грн. 30 коп.), а з урахуванням подальшого перерахунку та виплачених 5 717 грн. 86 коп., розмір недоплати грошового утримання за цей місяць становить 6 037 грн. 73 коп. (11 755 грн. 59 коп. 5 717 грн. 86 коп.).

Зі змісту наведених пояснень на обґрунтування позовних вимог (стягнення 38867,26 грн недоплаченого щомісячного грошового утримання судді, 146923,42 грн - компенсації за його несвоєчасну виплату, всього 185790,68 грн) вбачається, що в цьому позові поєднано вимоги, які стосуються різних періодів та основуються на відмінних підставах.

З огляду на зазначене, загальна сума заборгованого позивачу грошового утримання, за його підрахунками, становить: 459,88 грн + 3187,91 грн = 3647,79 грн; компенсація втрати частини доходів на підставі Закону № 2050-ІІІ: 2242,83 грн + 12008,85 грн = 14251,68 грн.

Так, з травня 2006 року по грудень 2008 року ТУ ДСА нараховувало та виплачувало йому щомісячне грошове утримання в меншому розмірі, адже не враховувало усіх складових заробітної плати (премії, додаткові види заробітної плати, допомогу на оздоровлення). Загальна сума недоотриманих коштів, згідно з розрахунками позивача, становить 35219,47 грн, які позивач теж просить стягнути в цьому позові, а водночас і компенсацію за знецінення цих коштів, яка, також згідно з розрахунком позивача, становить 132671,74 грн (за період з січня 2009 року по грудень 2017 року).

Водночас, жодних заперечень з приводу проведених позивачем розрахунків такої заборгованості, відповідач суду не надав, як не надав і жодних заперечень щодо недоплати позивачу щомісячного грошового утримання судді, виходячи із зазначених вище двох судових рішень, якими було визнано недоплату ним позивачу заробітної плати.

Вказані дії відповідача суперечать вимогам чинного на час спірних правовідносин законодавства, зокрема, ч.1 ст.44 Закону України "Про статус суддів", ст.2 Закону України "Про оплату праці", Інструкції зі статистики заробітної плати (затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року № 114/8713), п.4.1 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затверджене наказом Державної судової адміністрації України №94 від 25.08.2005 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 недоплаченого щомісячного грошового утримання судді.

Щодо компенсації втрати частини доходів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон № 2050-III) визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок №159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (пункт 4 Порядку № 159).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Водночас, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з тим, що нарахувати, відтак виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати (так само як і грошове утримання, яке за доводами позивача, він недоотримав) повинен відповідач.

Отож, загальна сума заборгованості по грошовому утриманню, яку належить стягнути становить 38867,26 грн (35219,47 грн (з травня 2006 року по грудень 2008 року) + 3647,79 грн (розрахована на основі сум, стягнених на підставі згаданих судових рішень). Сума компенсації становить 146923,42 грн (14251,68 грн + 132671,74 грн). Додані суми заборгованостей становлять в загальному 185790,68 грн (38867,26 грн + 146923,42 грн).

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в цілому, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 листопада 2020 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.