Справа № 280/438/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/438/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року (суддя Максименко Л.Я., повний текст рішення складено 19.05.2020) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», викладену у листі № 2033/02 від 03.10.2019; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачеві пенсію за вислугою років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.08.2018, оптимізувавши періоди заробітної плати, обрані позивачем.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 04.09.2019 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За результатами розгляду заяви відповідач листом від 03.10.2019 за вих. № 2033/02 відмовило у призначенні пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обґрунтовуючи відмову відсутністю спеціального стажу.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності такої відмови, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За приписами пункту «е» статті 55 названого Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першими та другими цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацом другим-одинадцятим цього пункту та після досягнення ними такого віку, зокрема: 50 років - які народилися з 01 січня 1966 року по 30 червня 1966 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до якого входить, у тому числі, робота на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що порядок створення, припинення закладів охорони здоров`я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом. Органи місцевого самоврядування здійснюють планування розвитку мережі закладів охорони здоров`я комунальної форми власності, приймають рішення про створення, припинення, реорганізацію чи перепрофілювання закладів охорони здоров`я самостійно з урахуванням плану розвитку госпітального округу. Заклади охорони здоров`я можуть добровільно проходити акредитацію в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала, зокрема, з 02.11.2009 по 09.06.2016 на посаді завідуючої аптечним пунктом № 6 Аптеки № 1, з 26.10.2017 по30.07.2018 на посаді завідуючою аптечним пунктом № 5 Аптеки № 1 НПЧП «Олекс».

Вказаний період не зарахований відповідачем до спеціального стажу, оскільки такі посади та заклади не включені до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Разом з тим суд апеляційної інстанції констатує, що до розділі 2 серед переліку закладів охорони здоров`я включено аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини та посади провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад).

Згідно з довідкою НПЧП «Олекс» № 100 від 06.09.2019, ОСОБА_1 02.11.2009 була призначена на посаду завідуючою аптечним пунктом № 6 аптеки № 1, 26.10.2017 на посаду завідуючою аптечним пунктом № 5 Аптеки № 1 з виконанням обов`язків фармацевта.

З огляду на встановлені обставини суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний стаж мав бути зарахований відповідачем при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії як працівнику охорони здоров`я.

При цьому невірним та необґрунтованим є посилання відповідача на не проходження державної акредитації Аптекою № 1 НПЧП «Олекс», адже така вимога прямо суперечить приписам статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я.

Також не оскаржується відповідачем рішення суду першої інстанції в частині висновків про необхідність зарахування до спеціального трудового стажу період навчання ОСОБА_1 у професійно-технічному училищі.

Щодо не врахування відповідачем до спеціального стажу періоду проходження позивачем військової служби, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 13.03.1995 по 30.05.2002 проходила службу в лавах Збройних Сил України.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, позивачем не спростовано, що ОСОБА_1 проходила військову службу з 13.03.1995 по 30.05.2002, яка не відносилася до строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу або до військової служби в особливий період.

Також згідно з військовим квитком ОСОБА_1 остання проходила військову службу на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів, техніка.

Наказом Міноборони України від 20.05.2004 № 162 та від 18.12.2013 № 871 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України» визначені заклади, служба в яких надає право на зарахування до спеціального стажу вказаного періоду та можливість призначення пенсії за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такими закладами є: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод. Амбулаторно-поліклінічні заклади: поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань); центральна стоматологічна поліклініка; стоматологічна поліклініка; пересувний стоматологічний кабінет; пересувний рентгенівський кабінет; медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України), тощо.

Встановлені обставини підтверджують правильність висновку суду першої інстанції, що положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до позивача не застосовуються.

Суд вважає підтвердженим спеціальний стаж позивача в обрахунку 23 роки 6 місяців 14 днів, проте такий є недостатнім для призначення пенсії за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції постановлено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року в адміністративній справі № 280/438/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 10 листопада 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 листопада 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров