Справа № 160/806/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року Справа № 160/806/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 06.12.2019 № 4-4498/1 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», на підставі якого Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено ОСОБА_1 , на підставі клопотання від 08.11.2019, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 , на підставі клопотання від 08.11.2019, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення у строк встановлений судом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.11.2019 він звернувся до відповідача з клопотанням від 08.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Проте, не зважаючи на те, що до клопотання, на думку позивача, було додано всі необхідні документи, визначені законом, відповідачем наказом від 06.12.2019 №4-4498/15-19-СГ відмовлено у наданні дозволу, оскільки на вказану земельну ділянку вже було видано розпорядження від 17.12.2010 №Р-583-10 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою іншим особам.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.02.2020.
Від відповідача 18.02.2020 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 20.02.2020 сторони не з`явились, за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 10.03.2020.
Від відповідача 26.02.2020 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №688/2908/16-ц.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, оскільки зміст спірних правовідносин у справі №688/2908/16-ц та у справі №160/806/20 не є подібними.
Від позивача 10.03.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що статтею 118 Земельного кодексу України (далі- ЗК України) визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак відповідач вийшов за межі своєї компетенції та прийняв рішення, яке суперечить нормам чинного законодавства України.
В судове засідання 10.03.2020 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився. Розгляд справи відкладено на 24.03.2020.
Від відповідача 18.03.2020 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначається, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою двом окремими особам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки є таким, що суперечить вимогам законодавства та сприяє позбавленню одного з них можливості завершити розпочату ним процедуру отримання земельної ділянки у власність.
Від позивача 19.03.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.03.2020 без його участі, оскільки у нього відсутня можливість забезпечити явку в судове засідання, у зв`язку із запровадженням карантину, встановленням карантинних обмежень та припиненням пасажирських перевезень.
Від відповідача 23.03.2020 засобами електронного зв`язку до суду також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням карантину, встановленням карантинних обмежень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 провадження у справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.
Від позивача 20.08.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 15.09.2020.
В судове засідання 15.09.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача не заперечував щодо закриття підготовчого судового засідання, та надав письмову згоду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
В судовому засідання представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та просив їх задовольнити, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Оскільки матеріали справи містять достатньо доказів необхідних для вирішення спору по суті та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.11.2019 позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 08.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.
До заяви додано: викопіювання з планово-картографічних матеріалів Дмитрівської сільської ради на якому зображено бажане місце розташування земельної ділянки, орієнтовний розмір земельної ділянки; копію паспорта; копію РНОКПП, заяву (згоду) на збір та обробку персональних даних; посвідчення учасника бойових дій; копію довідки про участь в АТО.
Проте, наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.12.2019 №4-4498/15-19-СГ позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що за інформацією відділу у Петропавлівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на запитувану земельну ділянку, яка зазначена на доданих графічних матеріалах, видано розпорядження від 17.12.2010 №р-583-10 щодо відведення земельної ділянки іншій особі.
Суд зазначає, що будь-які інші підстави для відмови у наданні дозволу вказаним наказом не визначено.
Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Петропавлівської РДА від 17.12.2010 №р-583-10 надано дозвіл громадянам (згідно додатку) на розробку проектів землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки орієнтовною площею 14 га. для ведення особистих селянських господарств на території Дмитрівської сільської ради.
Додатком до даного розпорядження визначено список громадян, яким надано дозвіл, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що спірна земельна ділянка передана у власність чи користування вказаним вище особам та/або будь-яким іншим особам, а тому спір про право в даному випадку відсутній.
Позивач вважає, що йому протиправно відмовили у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стала та обставина, що на спірну земельну ділянку вже надано відповідний дозвіл іншим особам ще в 2010 році.
Враховуючи положення статті 123 ЗК України, суд зазначає, що така відмова є неправомірною.
За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.12.2019 №4-4498/15-19-СГ.
Суд критично ставиться до висновків відповідача, наведених у відзиві, стосовно його дискреційних повноважень.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.
Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність та скасування наказу відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та враховуючи те, що оскаржуваний наказ не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області прийняти відповідне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
В матеріалах справи наявні докази, які досліджені судом, що свідчать про наявність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18.
За змістом ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, то суд доходить висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, суд вважає, що зобов`язати надати такий звіт, це право суду, а не обов`язок, в тому числі доказів невиконання судового рішення у майбутньому не надано, а тому, суд не вбачає підстав для застосування ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи положення ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Оскільки в період з 01.10.2020 по 05.10.2020 суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, а з 06.10.2020 по 09.11.2020 - на лікарняному, то рішення у справі приймається в перший робочий день - 10.11.2020.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.77, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.12.2019 №4-4498/15-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 , на підставі клопотання від 08.11.2019, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Маковська