Справа № 340/4426/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/4426/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради ОСОБА_1 (далі - позивач) до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 28.09.2020 ВП №61011386 про стягнення виконавчого збору в сумі 10 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог вказав, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання рішень. Як зазначив позивач, в даному випадку державним виконавцем не вживалось будь-яких заходів чи дій, направлених на примусове виконання рішення суду, що є необхідною підставою для стягнення виконавчого збору. Крім того, неповідомлення про наявність судового рішення призвело до об`єктивних причин, наявність яких не дала позивачу можливості самостійно та добровільно виконати судове рішення без втручання органів примусового виконання рішення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у поданому суду відзиві вказав, що державний виконавець має право винести постанову про стягнення виконавчого збору у двох випадках: або одночасно з відкриттям виконавчого провадження, або не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). При цьому, із вчиненням інших дій у виконавчому провадження, норми Закону України "Про виконавче провадження" не пов`язують виникнення у державного виконавця права на винесення постанови про стягнення такого збору (а.с.107-109).

У поданій суду відповіді на відзив позивач не погодився з такою позицією відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Предметом розгляду у справі є постанова головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Л.В. про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 10000 грн., яку прийнято від 28.09.2020 року в межах виконавчого провадження № 61011386 з примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року №340/68/19 (а.с.120-зв.).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII).

Згідно положень ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону (далі - Інструкція №512/5).

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення, про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем виноситься постанова про стягнення виконавчого збору у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

З матеріалів справи убачається, що 24.12.2019 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_2 виконавчий лист по адміністративній справі №340/68/19 про зобов`язання начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради ОСОБА_1 протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати відкриту публічну інформацію запитувану ОСОБА_2 у заяві від 05.11.2018 року, з урахуванням висновків суду (а.с.111).

В свою чергу, 14.01.2020 р. ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №340/68/19 (а.с.110).

22.01.2020 р. головним державним виконавцем Бевз Ларисою Вікторівною за наслідками розгляду вказаної зави винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.111-зв.).

Не погоджуючись із винесенням такого повідомлення, позивач звернувся до суду.

В подальшому, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 р. у справі №340/380/20, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.08.2020р., зобов`язано керівника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по адміністративній справі №340/68/19 (а.с.112-114).

На виконання рішення суду у справі №340/380/20 державним виконавцем винесено постанову про від 28.09.2020 р. про скасування процесуального документа - повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.01.2020 р. (а.с.118-зв.).

Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61011386 з примусового виконання виконавчого листа № 340/68/19, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом 24.12.2019 р. (а.с.119-зв.).

Також, державним виконавцем в рамках здійснення виконавчого провадження № 61011386 було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, згідно якої державним виконавцем відповідно до положень статті 27 Закону №1404-VIII постановлено стягнути з боржника (позивача) виконавчий збір у розмірі 10000,00 грн. (а.с.120-зв.).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" мінімальна заробітна плата на 2020 рік у місячному розмірі: з 1 вересня становила 5000 гривень.

Статтею 42 Закону №1404-VIII встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця: авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно до пункту 6 Розділу І Інструкції №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Інструкції №512/5, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Пунктом 2 Розділу VI вказаної Інструкції №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

Отже, суд зазначає, що прийняттям спірної постанови державний виконавець діяв лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому, враховуючи дату винесення державним виконавцем спірної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору (28.09.2020 р.) та дату рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги позивача у справі №340/68/19 (19.11.2019 р.), посилання позивача на те, що його не було повідомлено про результати розгляду останньої не приймаються до уваги.

Крім того, з інформації КП "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 р. було направлено сторонам супровідним листом від 29.11.2019 р., а тому у позивача було достатньо часу для добровільного виконання судового рішення.

Інші доводи позивача (щодо різного застосування норм чинного законодавства України) суд також не приймає до уваги, оскільки такі не стосуються розгляду даної справи.

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 10-денний строк з дня отримання повного тексту його копії. Згідно до п.п.15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько