Справа № 380/7209/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7209/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не складення подання до відповідного органу Державної казначейської служби про повернення ОСОБА_2 , 1976 року народження, помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8832,00 грн. (вісім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 00 коп.);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання до відповідного органу Державної казначейської служби про повернення ОСОБА_2 , 1976 року народження, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8832,00 грн. (вісім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 00 коп.);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір у сумі 878,40 грн. (вісімсот сімдесят вісім гривень 40 коп.) на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., вперше придбав житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 . При нотаріальному посвідченні вказаного договору позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8832,00 грн., що становить 1% вартості придбаного майна.

Позивач вказує, що 10 червня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати збору осіб, які придбавають майно вперше не належить до його компетенції. У разі надання органам Пенсійного фонду відповідного документа про визнання громадянина особою, що придбаває нерухоме майно вперше, виданого органом до компетенції якого це відноситься, він буде звільнений від сплати збору. Враховуючи, що на даний час такого органу не існує, особу, що придбаває житло вперше, може бути визнано в судовому порядку.

Позивач вважає, що оскільки житло ним придбавалось вперше, він відповідно до вимог пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» не повинен був сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна, сплата такого збору в сумі 8832,00 грн. (1% вартості квартири) є помилковою, а тому підлягає поверненню з державного бюджету.

У зв`язку з вищевказаним, адміністративний позов просить задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не володіє інформацією щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Така інформація надається Державною реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Стверджує, що громадяни, які придбавають житло вперше звільняються від сплати збору на підставі закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду. Тому питання звільнення від сплати збору повинно було з`ясовуватись при нотаріальному посвідченні цивільно-правового договору.

Зауважує, що з поданих позивачем документів неможливо встановити факт придбання нерухомого майна (квартири) вперше. Крім того, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, платник не звернувся із заявою про повернення збору до відповідного органу Державного казначейства.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково зазначає про те, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Вважає, що оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 11 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

29 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Прометей» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі № 2969, згідно з яким позивач купив квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52446001 від 29 травня 2020 року.

З долученої позивачем до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 суд встановив, що позивач є також власником квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35575943 від 08 червня 2017 року, підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 4-728, видане 08 червня 2017 року П`ятою Львівською державною нотаріальною контрою.

Згідно з квитанцією № 6 від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатив збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 8832,00 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області.

Листом від 23 липня 2020 року № 1300-0503-8/57712 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача на його заяву щодо повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна про те, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати збору осіб, які придбавають майно вперше не належить до його компетенції. У разі надання органам Пенсійного фонду відповідного документа про визнання громадянина особою, що придбаває нерухоме майно вперше, виданого органом до компетенції якого це відноситься, він буде звільнений від сплати збору. Враховуючи, що на даний час такого органу не існує, особу, що придбаває житло вперше, може бути визнано в судовому порядку.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки ним по суті безпідставно (помилково) сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного майна.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з абзацом 1 пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03 листопада 1998 року збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 15-3 цього ж Порядку нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм законодавства вказує, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником таких об`єктів житлової нерухомості:

- квартири АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації права власності: договір купівлі - продажу квартири від 29 травня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Елеонорою Віталіївною, зареєстрований у реєстрі № 2969, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52446001 від 29 травня 2020 року;

- квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35575943 від 08 червня 2017 року, підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 4-728, видане 08 червня 2017 року П`ятою Львівською державною нотаріальною контрою.

Відомості щодо придбання позивачем іншого житла у матеріалах справи відсутні.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що в законодавстві України відсутнє визначення терміну «придбавання майна», проте системний аналіз використання цього терміну у законодавстві України дозволяє зробити висновок, що цей термін на відміну від більш широкого поняття «набуття майна», означає не будь-який спосіб набуття майна, а конкретний - купівля-продаж, в той же час як набуття майна внаслідок приватизації, спадкування, дарування тощо поняттям «придбавання майна» не охоплюється.

Як слідує з наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 позивач набув у порядку спадкування.

Враховуючи те, що набуття майна внаслідок, зокрема, спадкування, поняттям «придбавання майна» не охоплюється, суд дійшов висновку, що позивач 29 травня 2020 року вперше придбав житло (квартиру АДРЕСА_1 ) за договором купівлі-продажу, і при його нотаріальному посвідченні безпідставно сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 8832,00 грн. відповідно до квитанції № 6 від 29 травня 2020 року.

В свою чергу, відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним 29 травня 2020 року житла вперше (квартири АДРЕСА_1 ), чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна, придбаного до 29 травня 2020 року та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачеві у поверненні безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8832,00 грн. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2020 року, сплаченого відповідно до квитанції № 6 від 29 травня 2020 року.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Суд зазначає, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Разом з тим суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які наведені у його постановах від 20 березня 2018 року (справа № 819/1249/17), від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17), від 31 січня 2018 року (справа № 819/1667/17) та в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом під час ухвалення рішення у справі.

Відповідно до квитанції № 6 від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатив збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 8832,00 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області.

Згідно із пунктом 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Тому, з огляду на наведене правове регулювання та, враховуючи, що збір з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 8832,00 грн. сплачений позивачем на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області, позовну вимогу про зобов`язання відповідача сформувати подання до відповідного органу Державної казначейської служби про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8832,00 грн. належить задоволити у спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 8832,00 грн. відповідно до квитанції № 6 від 29 травня 2020 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір у сумі 878,40 грн. (вісімсот сімдесят вісім гривень 40 коп.) на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з цим адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 878,80 грн., що підтверджується квитанцією № 2 від 07 вересня 2020 року.

Водночас, суд зазначає, що предметом розгляду у цій адміністративній справі є вимога визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не складення подання до відповідного органу Державної казначейської служби про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8832,00 грн. та похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача сформувати подання до відповідного органу Державної казначейської служби про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8832,00 грн.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2102 гривні.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи предмет позову, позивач при зверненні з позовною заявою до суду мав сплатити 840,80 грн. судового збору (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відтак, сплативши 878,80 грн. судового збору за заявлені позовні вимоги немайнового характеру позивач вніс більший його розмір, ніж встановлено законом.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому за такого правового регулювання надмірно сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 38,00 грн. (878,80 грн. - 840,80 грн.) може бути повернута йому ухвалою суду за його клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при зверненні з позовом до суду позивач мав сплатити 840,80 грн., а також беручи до уваги, що позов задоволено у повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не складення подання до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 8832,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) сформувати до Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області (вул. Дж. Дудаєва, 19, м. Львів, 79005, ) подання про повернення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8832,00 грн. відповідно до квитанції № 6 від 29 травня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 2 від 07 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2020 року.

Суддя Клименко О.М.