Справа № 520/12169/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 листопада 2020 р. справа № 520/12169/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця 10), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5, ), про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатверджені висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 24.07.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХП у розмірі 132250 грн. (сто тридцять дві тисячі двісті п`ятдесят гривень) ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним рішення посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку;

- зобов`язати посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 132250 грн. (сто тридцять дві тисячі двісті п`ятдесят гривень), шляхом затвердження висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 24.07.2020 року.

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями ст.ст. 258, 262 КАС України, якою унормовано що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на наявність відзиву на позовну заяву та те, що тридцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі сплинув, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не погоджується із бездіяльністю посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у не затвердженні висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 24.07.2020 року та посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку. Вважаючи зазначену бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України протиправною позивач звернуся до суду за для захисту своїх прав.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України було встановлено, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Таким чином, оскільки надіслані матеріли про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не відповідали положенням постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» - матеріали були повернуті без прийняття рішення на доопрацювання.

Представником Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області надані пояснення щодо позову та зазначено, що під час розгляду відповідачем документів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України були висловлені зауваження до медичних документів позивача, які викладені в листі ДФОП від 01.09.2020 року №28906/15-2020. Наявність зазначених недоліків унеможливила прийняття відповідачем рішення за надісланими матеріалами, внаслідок чого вони були повернуті на доопрацювання. Отже документи було повернуто на доопрацювання з метою усунення виявлених недоліків та продовження розгляду документів для прийняття відповідного рішення.

Представником позивача подано до канцелярії суду відповідь на відзив на позов та відповідь на пояснення третьої особи, в яких підтримано правову позицію, викладену у адміністративному позові, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.03.1994 року по 31.03.2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 від 02.10.1987 року та копією довідки від 24.07.2020 № 12/331/990.

ОСОБА_1 пройдено військово-лікарську комісію госпіталю ГУМВС України в Харківській області за результатами якої було складено свідоцтво про хворобу №75 від 08.04.2010 року.

Відповідно до вказаного свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 був встановлений наступний діагноз: "Гіпертонічна хвороба 2 ст. Гіпертензивне серце. СН-0ст. Міопія слабкого ступеня обох очей.". Також комісією було встановлено, що дане захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, а також встановлено, що ОСОБА_1 не придатний до військової служби на основі статей 39-б (тридцять дев`ять) та 30-п (тридцять).

Згідно довідки від 24.07.2020 року №12/331/990, судом встановлено, що 31.03.2010 року наказом №42 о/с ГУМВС України в Харківській області від 29.03.2010 року підполковник міліції ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України за статтею 64 пунктом "Б" (через хворобу).

26.06.2019 року рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 м.Харкова ОСОБА_1 було встановлено 3 (третю) групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12ААА №993116.

26.06.2019 року рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 м.Харкова ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% з 31.03.2010 року, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10ААА №017962.

Згідно з висновком від 07.08.2019 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», позивачу виплачено грошову допомогу у розмірі 288150,00 грн.

18.03.2020 року позивач пройшов черговий переогляд Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 м. Харкова, рішенням якої йому встановлено 2 (другу) групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №989922.

Рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 м. Харкова 18.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70%, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 12ААА №013728.

Позивач, 21 квітня 2020 року, звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності.

Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області сформувала та направила висновок від 24.07.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-Х1І ОСОБА_1 у розмірі 420400 гривень та з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності розмір одноразової грошової допомога до виплати встановлено 132250 гривень. Дане рішення було направлено до Міністерства внутрішніх справ України для затвердження в порядку передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №15534/15-2020 від 18.05.2020 року матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги були повернуті до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області без затвердження та без відмови у затвердженні висновку. У вказаному листі зазначені підставі повернення документів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомога, а саме через не зазначення профілю МСЕК та дати встановлення страхового випадку.

В позовній заяві позивачем зазначено, що Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги були повторно направлені до МВС України для прийняття рішення в порядку передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №28906/15-2020 від 01.09.2020 матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги були повернуті до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області без затвердження та без відмови у затвердженні висновку. У вказаному листі зазначено, що медико-соціальна експертиза колишнім працівникам проводиться комісією спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС, що не було виконано при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 , що унеможливлює прийняття рішення.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами відповідачем жодного рішення відповідно до п. 9 Порядку №850 не приймалось, а надано лише відповідь, викладену в листі щодо повернення матеріалів на доопрацювання.

Позивач не погоджується із бездіяльністю посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у не затвердженні висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 24.07.2020 року та посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно із статтею 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога.

Так, на виконання вказаної норми Закону №565-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 21.102015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі за текстом - Порядок №850).

Пунктом 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно із пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктами 8 - 9 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно із пункту 14 Порядку №850 призначення та виплата грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: - учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; - учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; - навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); - подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд зазначає, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Також слід зазначити, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства та Порядком №850 не передбачено, у зв`язку з чим дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

Крім того, в розумінні п. 9 Порядку № 850 лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України про повернення матеріалів на доопрацювання не є рішенням, оскільки не містить підстав та мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Відтак, листи відповідача з зазначенням причин відмови не може бути розціненим як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що Міністерством внутрішніх справ України не прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги або відмову у виплаті, відповідно до п. 9 Порядку № 850.

Так суд зазначає, що спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

Враховуючи, що відповідачем жодного рішення відповідно до п. 9 Порядку №850 не приймалось, а надано лише відповідь викладену в листі щодо повернення матеріалів на доопрацювання, у зв`язку з чим ним фактично вчинено протиправні дії щодо неналежного розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

При цьому, суд зазначає, що органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство внутрішніх справ, до компетенції якого і входить розгляд документів, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність у позивача права на призначення йому вказаної вище допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року по справі №П/811/1416/17 та постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року по справі №641/10426/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до вимог Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 з урахуванням висновків суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця 10), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5, ), про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця 10) щодо повернення матеріалів (висновку) про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) на доопрацювання.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця 10) повторно розглянути документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до вимог Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.11.2020 року.

Суддя Біленський О.О.