Справа № 120/5429/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 листопада 2020 р. Справа № 120/5429/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши письмово за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19.03.2020 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак рішенням №51 від 24.03.2020 йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні (без повідомлення учасників справи).

29.10.2020 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. У якому зазначено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідач зазначає, що загальний трудовий стаж роботи ОСОБА_1 становить 31 рік 7 місяців 6 днів. Відповідно до наданих документів пільговий стаж за Списком №2 становить всього 2 роки 2 місяці 25 днів. Зараховано в пільговий стаж періоди роботи з 01 жовтня 2003 року по 16 січня 2006 рік на посаді водія автомобіля БІЛАЗ на Рудосільському гранкар`єрі ТОВ "Ресурс", що підтверджено записом в трудовій книжці № 27, а саме: "Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, розділ І "Гірничі роботи" підрозділ І "Відкриті гірничі роботи". В той же час, на переконання представника відповідача, інші записи в трудовій книжці ОСОБА_1 , на які його представник посилається в позовній заяві, не містять записів про те, що роботи, які виконував позивач відносяться до Списку № 2. Крім того, у відзиві на позовну заяву звернуто увагу на те, що стаж роботи позивача в період з 11.12.1987 по 15.09.1989 не підлягає зарахуванню до пільгового, адже відповідних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 25.04.2019 у справі №120/4935/18-а.

З приводу періоду роботи позивача на посаді маляра, стороною відповідача зазначено, що позивач не надав жодного документа, який свідчив би про те, що він працював малярем із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, не надав копії наказу на проведення атестації посади маляра, не надав жодної уточнюючої довідки стосовно роботи маляром.

З урахуванням наведеного, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням №51 від 24.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомив позивачу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за відсутності необхідного пільгового стажу. Зокрема, вказаним рішенням зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 зараховано період його роботи з 01.10.2003 по 16.01.2006, що фактично становить 2 роки 2 місяці 25 днів.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за вислугу років на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №51 від 24.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з пунктом 2-1 прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону №1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"

Пунктом "а" статті 55 Закону №1788 Право на пенсію за вислугу років мають:

а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Як випливає із матеріалів справи відповідно до відомостей з трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з:

- 13.08.1987 по 01.12.1987 прийнятий на посаду транспортувальник 2-го розряду (Вінницький спецкарьєр);

- 11.12.1987 по 09.03.1988 прийнятий на посаду транспортувальник 2-го розряду (Володарський рай ДУ);

- 10.03.1988 по 15.09.1989 переведений на посаду водія автомобіля КРАЗ на підставі наказу Володарського РайДУ №12/п від 10.03.1988;

- 16.09.1989 по 18.12.1992 прийнятий по переводу до Кооперативу Київського філіалу по кар`єрному добуванню щебеню "Руде село" на посаду водія автомобіля КРАЗ-256;

- 20.05.1995 по 20.04.2001 прийнятий на роботу по контракту до виробничого кооперативу "Граніт" на підставі розпорядження №16к від 20.05.1995 на посаду водія автомобіля Білаз;

- з 01.10.2003 по 16.01.2006 прийнятий водієм автомобіля Білаз на Рудосільський гранкарьєр. Вказаний період роботи відповідачем самостійно зараховано до пільгового стажу позивача.

В період роботи позивача з 13.08.1987 по 20.04.2001 діяли списки №1 і №2, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, постановою Кабінету Міністрів України СРСР від 26.01.1991 за №10, та які потрібно застосовувати в даному випадку.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 за № 383 (далі по тексту - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 8 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються "Список № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" (мовою оригіналу), затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173.

Відповідно до розділу 1 підрозділу 1а Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, на пенсію на пільгових умовах мають "шоферы грузовых машин на вывозке: угля, сланца, руды, породы и концентратов в угольных, сланцевых и рудных разрезах (мовою оригіналу).

Згідно з розділом І Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10, "Гірничі роботи" абз. 15 позиція 2010100а-11442, передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення водіям автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що для призначення пільгової пенсії підлягають встановленню обставини, які спростовують або підтверджують факти, що позивач працював на великовантажному автомобілі, що позивач, працюючи на великовантажному автомобілі, був зайнятий в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що така робота позивачем виконувалась впродовж не менше 12 років 6 місяців.

Приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (надалі - Порядок №422), передбачено, що атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

Пункт 2 Порядку № 422 визначає, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 20 Порядку № 422 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії, позивачу зараховано в пільговий стаж періоди роботи з 01 жовтня 2003 року по 16 січня 2006 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, однак відмовлено в підтвердженні решти вищезазначених періодів роботи.

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді транспортувальника в кар`єрі, однак зазначені докази не свідчать про те, що позивач, як водій великовантажного автомобіля, був зайнятий в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Більше того, варто зазначити, що вказана посада транспортувальника в кар`єрі - відсутня у списку професій Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 за № 10.

Крім того, в трудовій книжці позивача міститься записи періодів роботи з 13.08.1987 по 01.12.1987, з 11.12.1987 по 09.03.1988, з 10.03.1988 по 15.09.1989, з 16.09.1989 по 18.12.1992, 20.05.1995 по 20.04.2001, відповідно до яких позивач працював на посаді транспортувальника 2-го розряду та водієм автомобілів КРАЗ та Білаз в кар`єрі, проте вказані записи не можуть бути підставою для віднесення зазначеного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії на підставі п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки не свідчить про те, що позивач, як водій великовантажного автомобіля, був задіяний у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи. У вказаних записах зазначено лише про те, що позивач, працював на посаді транспортувальника 2-го розряду та водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі. В той же час, з огляду на положення п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", лише виконання роботи в технологічних процесах на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, дає право на віднесення такого стажу до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідних висновки узгоджуються з позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду наведеній у постанові від 25.04.2019 у справі №120/4935/18-а за позовом ОСОБА_1 . Зокрема з аналогічних мотивів позивачу вказаним судовим рішенням відмовлено в зарахування до пільгового стажу період роботи транспортувальником в кар`єрі з 11.12.1987 по 15.09.1989.

Отже, наявність права на призначення пільгової пенсії відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" під час роботи в періоди ОСОБА_1 з 13.08.1987 по 01.12.1987, з 11.12.1987 по 09.03.1988, з 10.03.1988 по 15.09.1989, з 16.09.1989 по 18.12.1992, 20.05.1995 по 20.04.2001 на посаді транспортувальника 2-го розряду та водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі, не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

Крім того, суд враховує, що позивач у своєму позові вказує на те, що в 2006 - 2013 роках працював на посаді маляра 2 розряду в ТОВ "Будівельне управління №7". Однак, такі посилання суд оцінює критично адже, виконувана позивачем робота на посаді маляра не дає права останньому на призначення пенсії згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 51 від 24.03.2020 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах є обґрунтованим та законним, тобто прийнятим у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Рішення у повному обсязі складено: 09.11.2020

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна