Справа № 400/4785/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

06.11.2020 р. Справа № 400/4785/19

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в порядку письмового провадження зха правилами спрощеного позовного провадження заяву Головного управління Національної Гвардії України МВС України про ухвалення додаткового рішення та роз`яснення судового рішення справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
доГоловного управління Національної Гвардії України МВС України, вул. Народного Ополчення, 9-а, м. Київ, 03151
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України МВС України (далі відповідач, заявник), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України МВС України, які полягають у розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України МВС України провести перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.

Рішенням від 12.03.2020 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі № 400/4785/19 залишено без змін.

На виконання резолютивної частини вказаного рішення судом 13.07.2020 року було видано виконавчі листи.

29.10.20 від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та роз`яснення судового рішення по справі, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення та роз`яснити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі № 400/4785/19, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності щодо зменшення розмріру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, із роз`ясненням та визначенням способу виконання Головним управлінням Національної гвардії України МВС України вимоги рішення суду в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки сплати належних сум одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячно грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди по день фактичного розрахунку.

В обгрунтування своєї заяви відповідач зазначив, що йомовірна сума нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки сплати належних сум згідно з рішенням суду набагато перебільшує розмір завладдної позивачу шкоди, а саме - приблизно в 12,5 разів. Зазначене не відповідає та грубо порушує принципи розумності, справедливості, пропорційності та добросовісності, а також убачається явна неспівмірность відпрацьованого позивачем періоду, його грошовому забезпеченню за місяць майже одного календарного року, його грогового забезпечення за місяць та виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також, заявник зазначив, що його правова позиція щодо зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, повністю узгоджується з висновками судів, зазначених у судових рішеннях, що набрали законної сили, у справах № 520/12030/19 № 480/3223/20.

Зокрема ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зокрема визначено, у разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Також суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Крім того, встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відтак, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

При цьому, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Вирішуючи заяву відповідача про винесення додаткового судового рішення, суд виходить із наступного:

Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 2 та 3 ст. 252 КАС України).

З огляду на вимоги, викладені у заяві, відповідач просить суд ухвалити додаткове судове рішення в порядку п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України, яким визначити спосіб виконання рішення суду в частині нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки сплати належних сум одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди по день фактичного розрахунку.

Разом із тим, слід зазначити, що в резолютивній частині рішення від 12.03.2020 року відображений чіткий та зрозумілий спосіб його виконання.

Більш того, із заяви відповідача вбачається, що відповідний розрахунок було ним здійснено, але сума середнього заробітку за час затримки відповідних виплат на думку відповідача набагато перевищує шкоду, понесену позивачем.

Суд зі свобого боку звертає увагу сторін на те, що вирішення справи по суті відбувалось за наявними у матеріалах справи доказами та, у зв`язку з відсутністю необхідних даних для проведення розрахунку, судом було обрано єдиний ефективний спосіб захисту прав позивача та винесено рішення в частині питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки відповідних виплат відповідно до положень ч. 2 ст. 245 КАС України.

Із наведеного слідує, що в межах розгляду даної справи суд визначив як право позивача на нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки сплати належних сум одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, так і спосіб виконання відповідного судового рішення.

Крім того, суд зауважує, що вимоги заявника є передчасними, адже матеріали справи не містять доказів проведеного перерахунку на виконання рішення суду у даній справі та вказані обставини в майбутньому можуть слугувати підставою для звернення до суду з новим адміністративним позовом, однак, не підлягають вирішенню шляхом ухвалення додаткового судового рішення, адже законодавцем для цього визначено вичерпний перелік підстав.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача.

Керуючись ст. 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Головного управління Національної гвардії України МВС України про ухвалення додаткового рішення у справі № 400/4785/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Малих