Справа № 204/5247/20
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5247/20
Провадження № 2-а/204/107/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько Максима Руслановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій він просив: скасувати постанову серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, постановлену інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП; закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП; покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 04 серпня 2020 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2922727 відносно нього - ОСОБА_1 , згідно якої на позивача за порушення вимог ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» було накладено штраф у розмірі 850,00 грн. У постанові міститься посилання на те, що 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., в м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, буд. 38, водій зберігав транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза встановленим місцем їх стоянки. З вищевказаною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Так, 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., позивач керував транспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , який використовується ТОВ «Автотранссервіс» для надання послуг з перевезення пасажирів та в цей же день був зупинений відповідачем, в результаті чого було складено у відношенні позивача оскаржувану постанову. При складанні оскаржуваної постанови позивач надавав відповідачу пояснення, що 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., виїхав на автобусний маршрут регулярних перевезень № 157. Перед виїздом на маршрут повинен пройти перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу, у зв`язку з чим самостійно прибув до місця зберігання та перевірки транспортного засобу та після чого виїхав на вищезазначеному транспортному засобі без пасажирів на маршрут до кінцевої зупинки автобусного маршруту регулярних перевезень № 157, тобто до просп. Петровського. Але, пояснення позивача в момент складання оскаржуваної постанови відповідачем були залишені без уваги. 05 лютого 2019 року ТОВ «Автотранссервіс» було видано наказ № 57, згідно якого вбачається, що місце зберігання транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 8. Таким чином, вищезазначений транспортний засіб не зберігається поза встановленими місцями стоянки. Позивачем перед виїздом на маршрут було пройдено перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу, що підтверджується журналом реєстрації операцій перевірки технічного стану КТЗ, згідно якого вбачається, що 04 серпня 2020 року під № 10 позивач пройшов перевірку технічного стану КТЗ. Таким чином вбачається, що 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , позивач не зберігав у невстановленому місці. Відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не враховано його пояснення, не надано можливість скористатись юридичною допомогою, заявити клопотання в разі їх наявності. Вважає, що відповідачем не дотримано процедуру винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченої ст. 258 КУпАП. Оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в його діях ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність. Також вважає, що у відповідача не було передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Крім того, зазначив, що позивач поніс витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 1 500,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько Максима Руслановича.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13 березня 2020 року працює водієм автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», що підтверджується наказом по особовому складу директора ТОВ «Автотранссервіс» № 203-К від 13 березня 2020 року (а.с. 13).

Згідно наказу директора ТОВ «Автотранссервіс» по особовому складу № 213-К від 18 березня 2020 року «Про закріплення водіїв», з метою контролю та забезпечення безпеки автотранспортних перевезень ОСОБА_1 водія категорії D було закріплено за автотранспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 14).

04 серпня 2020 року інспектором батальйону № 3 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пересунько Максимом Руслановичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2922727 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с. 16).

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року, водій ОСОБА_1 , 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., у м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, 38, зберігав транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза встановленим місцем їх стоянки, чим порушив ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» - ТЗ, що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза встановленими місцями їх стоянки.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ч. 8 ст. 133-1 КУпАП встановлено, що зберігання транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» власники (користувачі) автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, повинні забезпечувати їх зберігання у спеціально пристосованих для цього приміщеннях, гаражах, на майданчиках, стоянках, забезпечених засобами охорони.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною 8 статті 133-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У частині 1 статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач у позовній заяві наполягає на тому, що 04 серпня 2020 року він не порушував статтю 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не зберігав транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі поза встановленим місцем його стоянки. У позовній заяві позивач наполягав на тому, що 04 серпня 2020 року він самостійно прибув до місця зберігання та перевірки транспортного засобу та після цього виїхав на вищевказаному транспортному засобі без пасажирів на маршрут до кінцевої зупинки автобусного маршруту регулярних перевезень № 157, тобто до пр. Петровського.

При цьому, згідно наказу директора ТОВ «Автотранссервіс» № 57 від 05 лютого 2029 року «Про встановлення місця зберігання транспортних засобів» було встановлено місце зберігання транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 8 в тому числі для транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Однак, стороною відповідача на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП, не було надано суду жодного доказу, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , запропоновано відповідачу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак не пізніше, ніж до 15 жовтня 2020 року.

В ухвалі суду від 27 жовтня 2020 року відповідачу інспектору Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько Максиму Руслановичу було запропоновано подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення.

Однак правом на подання відзиву на позов відповідачі як суб`єкти владних повноважень не скористались та доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, до суду не надали, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., він жодним чином не порушував статтю 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не зберігав транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленим місцем його стоянки, стороною відповідача суду не надано, хоча в даній категорії справ обов`язок доводити правомірність прийнятого рішення та наявність обставин, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладено саме на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем 04 серпня 2020 року, о 05.11 год., у м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, 38, було порушено вимоги статті 21 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП, тому суд приходить до переконливого висновку, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року підлягає закриттю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 статті 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Караканова Тетяна Володимирівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001215, видане Радою адвокатів Черкаської області), що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 06 серпня 2020 року, укладеним між адвокатом Каракановою Т.В. та ОСОБА_1 (а.с. 17-19).

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

06 серпня 2020 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було підписано також Додаткову угоду про надання правничої допомоги, в якій вони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в договорі, у розмірі 1 500,00 грн. (а.с. 20).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 сплатив 1 500,00 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 06.08.2020 року (а.с. 21).

Також адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 серпня 2020 року було підписано Розрахунок розміру гонорару (винагороди) (а.с. 22), а 07 серпня 2020 року було складено та підписано Акт приймання-передачі правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 06.08.2020 року, згідно якого адвокат передав, а клієнт прийняв правничу допомогу щодо підготовки процесуальних документів для оскарження постанови серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року, вартість правничої допомоги складає 1 500,00 грн. (а.с. 23-24).

За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько М.Р. є посадовою особою Департаменту патрульної поліції та відповідачі є суб`єктами владних повноважень, то понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. слід стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, оскільки інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько М.Р. є посадовою особою Департаменту патрульної поліції та відповідачі є суб`єктами владних повноважень, то судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі ст.ст. 133-1, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пересунько Максима Руслановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2922727 від 04 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень, 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень, 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез