Справа № 520/12031/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 листопада 2020 р. Справа № 520/12031/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи в інтересах позивачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №79511-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 57450,18 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №67953-5806-2038 від 25.05.2020 року про нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 93335,24 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №78486-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування ОСОБА_3 земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713.66 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №41045-5806-2038 від 28.04.2020 року про нарахування ОСОБА_3 земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 41929,33 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №33663-5806-2038 від 14.03.2019 року про нарахування ОСОБА_2 земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713.66 грн. на, підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №68220-5806-2038 від 27.05.2020 року про нарахування ОСОБА_2 земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 46649,04 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області за №79511-5806-2038 від 13.05.2019, Головного управління ДПС у Харківській області за №67953-5806-2038 від 25.05.2020, Головного управління ДФС у Харківській області за №78486-5806-2038 від 13.05.2019, Головного управління ДПС у Харківській області за №41045-5806-2038 від 28.04.2020, Головного управління ДФС у Харківській області за №33663-5806-2038 від 14.03.2019, Головного управління ДПС у Харківській області за №68220-5806-2038 від 27.05.2020 на думку позивачів, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 30.09.2020 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого представник податкового органу просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби України у Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Крім того, 05.10.2020 за вх.№01-26/75725/2020 від Головного управління Державної податкової служби у Харківській області надійшли письмові пояснення.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1 площею 1510,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_1 (1/2), ОСОБА_2 (1/4) та ОСОБА_3 (1/4) на праві приватної власності.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючими органами винесені:

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №79511-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 57450,18 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №67953-5806-2038 від 25.05.2020 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 93335,24 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №78486-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713,66 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №41045-5806-2038 від 28.04.2020 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 41929,33 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №33663-5806-2038 від 14.03.2019 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713,66 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №68220-5806-2038 від 27.05.2020 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 46649,04 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Позивачі, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, звернулись до суду з даним позовом.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України) земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з 287.7 статті 287 ПК України (редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, яка діє з 01.01.2015) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

В положеннях цієї ж норми в редакції, що діяла до 01 січня 2015 року законодавець пов`язував обов`язок сплати податку за земельні ділянки з датою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване на такій земельній ділянці.

Частинами 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа.

Обов`язок сплати цього податку для його платника у різні періоди часу був пов`язаний з різними подіями, а саме, до 01 січня 2015 року обов`язок виникав з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване на такій земельній ділянці, а після 01 січня 2015 року - з моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 8005/1221/17-а, від 22 травня 2018 року у справі № 826/14642/16.

Частиною 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постановах Верховного Суду від 03.08.2020 по справі № 826/13307/18, від 14.07.2020 по справі № 809/3896/13-а від 19.11.2018 по справі № 804/5370/17, від 20.03.2018 по справі № 820/3176/17, оскільки такі ухвалені у справах, фактичні обставини яких є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.

Зі змісту відзиву на адміністративний позов вбачається, що саме наявність у власності позивачів нежитлового приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1 площею 1510,20 кв.м. за адресою м. Харків, вул. Достоєвського, 3 слугувала підставою для визначення грошових зобов`язань за платежем - земельний податок з фізичних осіб.

Вказане протирічить приписам податкового законодавства, оскільки обов`язок сплати цього податку виникає у позивачів виключно з моменту державної реєстрації права власності або користування на таку земельну ділянку.

При цьому, відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до частини першої статті 193 Земельного кодексу України, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до статті 194 Земельного кодексу України, є необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Згідно з підпунктом 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка - це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Згідно з п.21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.95р. №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, для реалізації контролюючим органом повноважень щодо нарахування земельного податку фізичним особам законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних розрахунків, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 820/5042/16, від 26 лютого 2019 року у справі №826/17070/16, від 26 червня 2018 року у справі № 826/18899/16.

Разом з тим, при обчисленні грошового зобов`язання, відповідачем не було використано офіційні дані Державного земельного кадастру, використання яких прямо передбачено законодавством, а було використано інформацію невідомого походження, оскільки дані для обчислення і справляння плати за землю позивачами у державному земельному кадастрі - відсутні, що в свою чергу є свідченням неналежного виконання покладених обовязків.

Також суд звертає увагу, що згідно наданої до суду заяви за №19812/9/20-40-05-04-02 від 02.10.2020 відповідач повідомив, що спірні податкові повідомлення-рішення були сформовані АІС «Податковий блок», суми податкових зобов`язань в автоматичному режимі розраховані такою інформаційною системою. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні фактичні дані для визначення у відношенні позивачів податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що станом на час складання спірних податкових повідомлень - рішень, договір оренди щодо користування вищевказаною земельною ділянкою не укладено, право власності на зазначену земельну ділянку за позивачами не зареєстровано, доказів зворотного представником відповідача до суду не надано, відповідно, у позивачів відсутній обов`язок зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2019 та 2020 роки.

Окремо суд зазначає, що протягом всього періоду перебування нежитлових приміщень 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1 площею 1510,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 у власності позивачів, а саме з 12.10.2016, податковими органами жодного разу до 2019 року не було нараховано податкові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб. Пояснень відносно вказаного, представником відповідача до суду не надано.

Щодо розрахунків сум податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.3 п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Однак, в порушення вказаних приписів законодавства, відповідачем не було додано до спірних податкових повідомлень-рішень розрахунків податкових зобов`язань.

У свою чергу, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року було витребувано від Головного управління ДПС у Харківській області завірені належним чином копії розрахунки податкових зобов`язань до спірних податкових повідомлень-рішень та докази надіслання позивачам розрахунків податкових зобов`язаннь у відповідності до п.58.1 ст. 58 ПК України або відповідні пояснення.

Зі змісту заяви відповідача за №19812/9/20-40-05-04-02 від 02.10.2020 вбачається, що розрахунок не формувався та не направлявся позивачам. Зважаючи на викладене, надати належним чином завірені копії розрахунків податкових зобов`язань та доказів їх направлення платникам не вбачається за можливе.

При цьому, у вказаній заяві наведено яким чином було здійснено розрахунок податкових зобов`язань за спірними податковими повідомленнями - рішеннями, зокрема зазначено, що:

- ОСОБА_1 за 2019 рік визначено податкове зобов`язання у розмірі 57450,80 грн., натомість спірне податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №79511-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік визначає відмінну суму податкового зобов`язання, а саме - 57450,18 грн.;

- ОСОБА_3 за 2020 рік визначено податкове зобов`язання у розмірі 46649,04 грн., натомість спірне податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №41045-5806-2038 від 28.04.2020 року про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік визначає відмінну суму податкового зобов`язання, а саме - 41929,33 грн..

Пояснень вказаних розбіжностей, ані відзив на адміністративний позов, ані заява не містять, що свідчить про невідповідність наведених відповідачем розрахунків.

Також представник відповідача у заяві за №19812/9/20-40-05-04-02 від 02.10.2020 повідомив, що з наявної в матеріалах справи інформаціїної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що позивачам належать на праві власності нежитлові приміщення площею 1510,2 м2, з яких 1/2 належить ОСОБА_1 (755,1 м2); 1/4 належить ОСОБА_2 (377,55 м2); 1/4 належить ОСОБА_3 (377,55 м2). Суд наголошує, що Головне управління ДПС у Харківській області, в силу приписів Податкового кодексу України, має доступ до вказаних реєстрів, однак про площу об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_4 відповідачу стало відомо тільки з додатків до адміністративного позову.

Представник відповідача вказав, що з такої площі (саме площі нерухомого майна, а не земельної ділянки, як того вимагає ПК України):

- ОСОБА_1 підлягав нарахуванню земельний податок:

за 2019р. в сумі 34539,08 грн. = ((291,18*1,249*1,433*1,06*1*3)*0,92* 1 %*3)*755,1;

за 2020р. в сумі 55797,80 грн. = ((639,78*1,4*3%*3)*755,1)/12*11;

- ОСОБА_2 підлягав нарахуванню земельний податок:

за 2019р. в сумі 17269,54 грн. = ((291,18*1,249*1,433*1,06*1*3)*0,92*1%*3)*377,55;

за 2020р. в сумі 27898,90 грн. = ((639,78*1,4*3%*3)*377,55)/12*11;

- ОСОБА_3 підлягав нарахуванню земельний податок:

за 2019р. в сумі 17269,54 грн. = ((291,18*1,249*1,433*1,06*1*3)*0,92*1%*3)*377,55;

за 2020р. в сумі 27898,90 грн. = ((639,78*1,4*3%*3)*377,55)/12*11.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що фактично відповідачем визнано протиправність нарахування у відношенні позивачів земельного податку з фізичних осіб за оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями.

Судом встановлено, що у спірних податкових повідомленнях - рішеннях містяться визначені контролюючим органом суми податкових зобов`язань, які майже вдвічі перевищують суми, які визначені представником відповідача, як такі, що підлягали нарахуванню.

З огляду на наведене, представником відповідача не доведено правомірності визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях сум грошових зобов`язань у відношенні позивачів.

Відносно посилань відповідача на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, що у судів є достатньо процесуальних можливостей у випадку необхідності, для виділення з загального обсягу збільшеного грошового зобов`язання суму, яка визначена неправомірно... Суд не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині, суд зазначає, що судовим розглядом встановлено, що позивачі не є платниками земельного податку з фізичних осіб у 2019 та 2020 роках та суд не повноважний самостійно визначати податкові зобов`язання при відсутності об`єкту оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час винесення податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області №79511-5806-2038 від 13.05.2019, Головного управління ДПС у Харківській області №67953-5806-2038 від 25.05.2020, Головного управління ДФС у Харківській області №78486-5806-2038 від 13.05.2019, Головного управління ДПС у Харківській області №41045-5806-2038 від 28.04.2020, Головного управління ДФС у Харківській області №33663-5806-2038 від 14.03.2019, Головного управління ДПС у Харківській області №68220-5806-2038 від 27.05.2020, контролюючий орган діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на самостійне визначення позивачами об`єкту оподаткування вказаним податком, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу про вказаний факт.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №79511-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 57450,18 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №67953-5806-2038 від 25.05.2020 року про нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 93335,24 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №78486-5806-2038 від 13.05.2019 року про нарахування ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713.66 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №41045-5806-2038 від 28.04.2020 року про нарахування ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 41929,33 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №33663-5806-2038 від 14.03.2019 року про нарахування ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 28713,66 грн. на, підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №68220-5806-2038 від 27.05.2020 року про нарахування ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 46649,04 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1507 (одна тисяча п`ятсот сім) гривень 85 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська буд. 46, Харків, 61057, ).

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська буд. 46, Харків, 61057, ).

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська буд. 46, Харків, 61057, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 11.11.2020.

Суддя Супрун Ю.О.