Справа № 480/3280/20
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2020 року Справа № 480/3280/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/3280/20
за позовом ОСОБА_1
про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 Про стягнення коштів в порядку статей 3, 6, 10 та 11 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі.
2. Зобов`язати відповідача відшкодувати кошти, що стягнуті з позивача відповідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 у повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно наказу Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 квітня 2020 року № 100 позивача призначено на посаду заступника начальника відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 квітня 2020 року № 82 позивач прийняв справи та посаду заступника начальника відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення, що також не було зроблено та позбавило позивача права здійснювати свій захист.
Крім цього, статтею 4 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. З моменту встановлення фактів матеріальної шкоди, що були визнані, як незаконні у 2014 році по день прийняття наказу - 6 травня 2020 року минуло понад 6 років. Тобто строки притягнення позивача до матеріальної відповідальності за можливі порушення виявлені у 2014 закінчилися у 2017 році.
Тому просить визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 Про стягнення коштів в порядку статей 3, 6, 10 та 11 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі та зобов`язати відповідача відшкодувати кошти, що стягнуті з позивача відповідно до вищезазначеного наказу у повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У зв`язку з цим, на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.05.2019 року №244 проведено службове розслідування, за результатами якого (наказ №58 від 04.06.2019 року) встановлено осіб, винних в неналежному виконанні службових обов`язків, що призвели до збитків державі на загальну суму 98 453,93 грн.
Так, розслідуванням встановлено, що нарахування та перерахунок фінансових коштів здійснювались у відділі фінансового забезпечення під керівництвом підполковника ОСОБА_2 за участю тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу підполковника ОСОБА_3 , заступника начальника відділу фінансового забезпечення майора ОСОБА_1 . Всі без виключення роздавальні відомості (платіжні) підписувались начальником відділу фінансового забезпечення та військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 або особами, що тимчасово виконували його обов`язки (на час виявлення порушення - полковником ОСОБА_4 , полковником ОСОБА_5 та полковником ОСОБА_6 ).
На час закінчення розслідування частина осіб, що були визнані винними припинили службу в Збройних силах України. Зокрема, ОСОБА_1 звільнений з військової служби.
В межах заходів щодо позасудового стягнення суми спричинених збитків ІНФОРМАЦІЯ_4 було проведено ряд заходів і частина суми спричинених збитків була відшкодована у добровільному порядку.
У відповідності до ст. 26 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно з законом.
Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі від 03.10.2019 р. №160 (далі - Закон) визначає, що матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини, шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Відповідно до ст. 3 Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків. Факт прийняття неправомірних рішень та неналежного виконання обов`язків було повністю доведено матеріалами службового розслідування та аудиторським звітом.
Згідно п. 1 ст. 6 Закону, у разі здійснення надлишкових виплат грошових коштів, винні особи несуть матеріальну відповідальність у повному обсязі.
Після аналізу роздавальних відомостей та підписів посадових осіб, сума кожної роздавальної відомості була розподілена рівномірно на кожного підписанта документу.
Відповідач вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 32-33).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.
04.06.2019 року ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 затверджено акт проведення службового розслідування (а.с. 10-11).
Наказом Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 квітня 2020 року № 100 позивача призначено на посаду заступника начальника відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 квітня 2020 року № 82 позивач прийняв справи та посаду заступника начальника відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с. 6).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначалися Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95-ВР) (чинної станом на дату прийняття оскаржуваного наказу) та Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Відповідно до п.5 Положення зазначено, що час, протягом якого винного військовослужбовця може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.
Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
31.10.2019 року набрав чинності Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №160-ІХ особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Таким чином, як законодавством, що діяло на час застосування до позивача матеріальної відповідальності, строк притягнення до матеріальної відповідальності становив 3 роки з моменту виявлення.
Так, згідно змісту акту проведення службового розслідування від 04.06.2019 року факт правомірності виплати компенсації втрат доходу громадян які отримують грошове забезпечення під час проходження ними військової служби було виявлено в період з 09.01.2014 року по 07.02.2014 року аудиторською службою під керівництвом заступника начальника відділу аудиту у бюджетній сфері Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю полковникам ОСОБА_7 .
Таким чином, враховуючи визначений законодавством строк, притягнення позивача до матеріальної відповідальності мало відбутися не пізніше 2017 року.
Суд зазначає, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, за наслідком розгляду справи, судом встановлено, що правових підстав для винесення оскаржуваного наказу після спливу 3-річного строку з дня виявлення порушення виплати компенсації втрат доходу громадян які отримують грошове забезпечення під час проходження ними військової служби у відповідача не було.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.19 Положення передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Проте, судом встановлено, що наведений акт службового розслідування від 04.06.2019 року ґрунтується виключно на не виконанні вимоги Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю від 07.02.2014 року №234/1/31/6 (а. с. 11).
Таким чином, суд вважає, що відповідачем самостійно не було встановлено наявність обставин визначених п.19 Положення та висновок про стягнення з позивача матеріальної шкоди ґрунтується виключно на вимозі Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю від 07.02.2014 року №234/1/31/6, а тому суд приходить висновку, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог ч.2 ст.19 Конституції України.
За таких обставин адміністративний позов про скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 Про стягнення коштів в порядку статей 3, 6, 10 та 11 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відшкодувати кошти, що стягнуті з позивача відповідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 у повному обсязі, суд виходить з наступного.
Так, в контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про відшкодування коштів, що стягнуті з позивача відповідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153, а відповідачем відповідно не було відмовлено у задоволенні наведеної заяви.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача відшкодувати кошти, що стягнуті з позивача відповідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 у повному обсязі, є передчасними вимогам, а тому не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 травня 2020 року № 153 Про стягнення коштів в порядку статей 3, 6, 10 та 11 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук