Справа № 140/13632/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/13632/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій та рішення від 02.09.2020 №58 щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020 відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 по справі №161/18564/17, без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020 відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 по справі №161/18564/17 без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 04.10.2017 наказом Господарського суду Волинської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 29.09.2017 №3046/0/15-17 її було звільнено з посади судді Господарського суду Волинської області у відставку.

Луцьким ОУ ПФУ у Волинській області на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 у справі №161/18564/17, що набрало законної сили, ОСОБА_1 призначено грошове утримання виходячи із стажу роботи 37 років 00 місяців 02 дні із розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді відповідно до пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VІІІ .

У зв`язку із зміною з 01.01.2020 розміру складових суддівської винагороди (посадового окладу) судді, який працює на відповідній посаді на підставі рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 №2-р/2020, яким усунуті обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, 13.03.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 №03-23/1620/20, видану Господарським судом Волинської області та рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 №2-р/2020. Однак, 15.07.2020 ОСОБА_1 отримала рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 19.03.2020 №22 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

28.08.2020 позивач повторно звернулася із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, додатково долучивши постанову Верховного Суду по зразковій справі 620/1116/20 та 14.09.2020 отримала аналогічного змісту рішення від 02.09.2020 №58.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ у Волинській області протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та довідки від 12.03.2020 №03-23/1620/20, виданої Господарським судом Волинської області, чим порушено гарантовані Конституцією України права.

З наведених підстав просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позов від 12.10.2020 №0300-0802-7/32868 відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI. На виконання рішення №2-р/2020 Верховною Радою України на даний час не внесено відповідних змін до законодавства, а отже, підстави для проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 відсутні, оскільки на даний час положення законодавства України щодо призначення та перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді нe приведені відповідність до рішення №2-р/2020, відповідно, механізм та порядок проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутній, тому ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про відмову позивачу в проведенні такого перерахунку.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити їй, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 у справі №161/18564/17, представник відповідача зазначив, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

З наведених підстав, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 16.10.2020 позивач підтвердила власну правову позицію, не погоджуючись із доводами протилежної сторони зазначила, що позовні вимоги про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обумовлені відновленням раніше порушених прав у зв`язку із ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020. Вважає безпідставними доводи відповідача щодо зазначення у резолютивній частині рішення приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача на майбутнє, оскільки рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 по справі №161/18564/17, яке набрало законної сили, визначений стаж судді у відставці, без якого неможливо здійснити перерахунок відповідно до рішення Конституційного Суду України, що є предметом даного спору.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

Господарським судом Волинської області відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 видано позивачу довідку від 12.03.2020 №03-23/1620/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.8). Довідка видана за формою, визначеною додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1.

На звернення позивача із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 12.03.2020 №03-23/1620/20, виданої Господарським судом Волинської області та рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 №2-р/2020, рішеннями відповідача від 19.03.2020 №22, від 02.09.2020 №58 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із відсутністю на даний час змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та механізму щодо порядку проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Позивач, вважаючи протиправними рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із її заявами від 13.03.2020, від 28.08.2020, звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так у підпункті 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому пункт 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, який передбачав, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виключений з 01.01.2020 на підставі підпункту 16 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування».

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

У зазначеному рішенні Конституційний Суд України відзначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 обумовлено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а позивач набула право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Суд наголошує, що зміна з 01.01.2020 розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених прав у зв`язку із ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Отже, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладений в рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020. Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України цей правовий висновок суд враховує у даній справі, яка є типовою.

Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням зазначеного рішення Конституційного Суду України, адже умовою такого перерахунку є визначені Законом №1402-VIII підстави, а саме збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, підтверджене відповідною довідкою, яку надала позивач, а необхідності окремого порядку проведення перерахунку Закон №1402-VIII не передбачає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії та рішення відповідача щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявами від 13.03.2020, від 28.08.2020 є протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2017 по справі №161/18564/17, без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше виплачених сум, суд зауважує, що приймаючи рішення від 02.09.2020 №58 відповідач відмовив позивачу у перерахунку у зв`язку з відсутністю механізму та порядку його проведення з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020. Сам перерахунок проведений не був. Відтак, спору щодо відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці відносно суддівської винагороди є передчасним.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду у зразковій справі №620/1116/20, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій та рішення від 02.09.2020 № 58 ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у проведенні перерахунку суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020 з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджуються квитанцією від 16.09.2020 №71.

Предметом позову є дві взаємопов`язані вимоги немайнового характеру, які хоч і задоволені частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу судових витрат застосовано і Верховним Судом при вирішенні зразкової справи №620/1116/20.

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02.09.2020 №58 щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Господарського суду Волинської області №03-23/1620/20 від 12.03.2020 з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, )

Суддя Т.М. Димарчук