Справа № 260/743/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/743/20 пров. № А/857/8251/20
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі № 260/743/20 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення № № , , від 25.03.2020 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі № 260/743/20 без змін.

Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.34 КАС України, суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до матеріалів справи і є відкритою для ознайомлення.

Хоча і окрема думка, в свою чергу, немає жодного правового значення для результатів розгляду справи, але, відповідно до вимог процесуального закону, виключно саме таким чином суддя у процесуальний спосіб може висловити свою незгоду з прийнятим по справі рішенням суду в цілому та зняти з себе професійну відповідальність за його зміст та подальшу реалізацію.

Не погоджуючись із прийнятим судом апеляційної інстанції судовим рішенням, вважаю за необхідне висловити свою окрему думку з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність у галузі вантажних перевезень автомобільним транспортом з 29.01.1995.

Видам господарської діяльності останнього є діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту (код КВЕД 49.41 основний) та допоміжного обслуговування наземного транспорту (код КВЕД 52.21), технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, (код КВЕД 45.20).

13.03.2020 податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 - 31.12.2019.

За результатами перевірки складено акт № 176/33-06/ НОМЕР_1 від 13.03.2020 в якому зазначено виявлені в ході перевірки порушення, а саме :

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 розділу IV Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 403538,74 грн., в тому числі за 2018 рік - 178534, 96 грн, за 2019 рік - 225003, 78 грн;

- пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 33628, 22 грн, в тому числі: за 2018 рік - 14877, 91 грн, за 2019 рік - 18750, 31 грн;

- п. 3.2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015, а саме у Податкових розрахунках, у період 2018 - 2019 роки, платником не відображалися суми виплачених доходів фізичним особам - підприємцям за ознакою доходу «157» - дохід, виплачений самозайнятій особі;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 11 ст. 8 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», із змінами і доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 10140, 90 грн, в тому числі за 2019 рік - 10149, 90 грн.

Зокрема, перевіркою встановлено завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за рахунок віднесення до складу витрат амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби на загальну суму 1782442, 90 грн та вартості послуг з охорони та диспетчерування (надання охоронних послуг) об`єктів нерухомості та території на загальну суму 459439, 00 грн.

Податковий орган дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави включати до витрат амортизаційні відрахування за придбані транспортні засоби, а саме сідельних тягачів і напівпричепів, оскільки вважає що це вантажні автомобілі. Заниження доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір та заниження суми військового збору відбулось за рахунок заниження чистого оподаткованого доходу в результаті завищення витрат пов`язаних з отриманням доходу.

На підставі акту перевірки контролюючий орган виніс:

- податкове повідомленням-рішенням № від 25.03.2020, яким збільшено грошове зобов`язання у розмірі 403538, 74 грн та донараховано штрафні санкції у розмірі 201769, 37 грн.

- податкове повідомленням-рішенням № від 25.03.2020, яким збільшено суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі основного платежу 33628,22 грн, штрафних санкцій - 16814, 11 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.03.2020р., якою донараховано єдиний внесок на загальну суму 10140, 90 грн;

рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.03.2020 яким застосовано штрафні санкції за не нарахування єдиного внеску на суму 1014, 09 грн.

Суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду першої інстанції без змін виходив з того, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про те що напівпричепи та сідельні тягачі які позивач використовує у господарській діяльності відносяться до вантажних автомобілів та є основними засобами подвійного призначення, відповідно витрати на їх утримання не можуть бути враховані у складі підприємницьких витрат. Оскільки сідельні тягачі та напівпричепи які використовуються в господарській діяльності позивача, не є вантажними автомобілями згідно наведених норм права, які визначені як основні засоби подвійного призначення відповідно до пп. 177.4.6 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Тому, збільшення грошове зобов`язання у розмірі 403538, 74 грн та донарахування штрафних санкцій у розмірі 201769, 37 грн згідно податкового повідомленням-рішенням № від 25.03.2020 є протиправним.

Однак з такими доводами більшості колегії я не згідний з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст.36 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених відповідним розділом Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності включення фізичною особою-підприємцем суми амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби - сідлові тягачі та напівпричепи, до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування встановлено статтею 177 ПК України.

В розумінні п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Водночас, як визначено пп. 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, доповненими згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, які набули чинності з 01.01.2017, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати. Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів. Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості). Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, враховуючи дію прямої норми пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, фізична особа-підприємець не має права зменшувати оподатковуваний дохід на суму амортизаційних відрахувань по визначених у пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 цього Кодексу основних засобах подвійного призначення, а також включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, витрати на їх утримання, технічне обслуговування і ремонт основних засобів.

Тобто, Податковий кодекс України не передбачає можливість фізичній особі - підприємцю, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, при визначенні об`єкта оподаткування включати до витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця, амортизаційні відрахування на вантажні автомобілі та витрат на їх утримання, зокрема витрат на технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів, у тому числі вантажних сідельних тягачів та напівпричепів, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення вантажів.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 (далі Закон України 2344-ІІІ).

В розумінні ст. 1 цього закону автомобільним транспортним засобом є колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Тобто Закон України № 2344-ІІІ поділяє автомобільні транспортні засоби за характером використання на такі різновиди: пасажирський, вантажний та спеціальний.

Згідно з визначенням, наведеним ст. 1 Закону України № 2344-III, автомобілем вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Таким чином, основною характеризуючою ознакою вантажного автомобіля, в порівнянні з іншими транспортними засобами, є його використання з метою перевезення вантажів.

Разом з тим, відповідно до Закону України № 2344-III транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на такі різновиди:

- загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів, до якого, в тому числі, відноситься напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу;

- спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів, до яких, в тому числі, відноситься сідельний тягач;

- спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій.

Відповідно до норм Закону України «Про автомобільний транспорт» напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Згідно з визначенням поняття «сідельний тягач», наданим Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

З наведеного слідує, що сідельний тягач та напівпричіп, враховуючи їх цільове призначення, відносяться до транспортних засобів в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому підлягають під класифікацію за критеріями, визначеними даним законодавчим актом.

Враховуючи наведене, вважаю підставними доводи апеляційної скарги, що сідельний тягач «причіпи, напівпричіпи» є окремими транспортними засобами і належать до категорії «вантажний автомобіль», оскільки, єдиним призначенням такого є перевезення вантажів.

Такої правової позиції зокрема дотримується Верховний Суд в постанові від 12.11.2019 у справ № 807/250/18.

Відтак, вважаю, що висновки податкового органу є вірними про порушення позивачем вимог податкового законодавства про неправомірне віднесення позивачем до складу документально підтверджених витрат амортизаційні відрахування за придбані транспортні засоби, а саме сідельних тягачів і напівпричепів, оскільки це вантажні автомобілі, а тому заниження доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір та заниження суми військового збору відбулось за рахунок заниження чистого оподаткованого доходу в результаті завищення витрат пов`язаних з отриманням доходу.

Суддя С. М. Кузьмич