Справа № 240/16096/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у надання подання до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення ОСОБА_1 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10 липня 2020 року
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сформувати та надати подання до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення ОСОБА_1 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн. (одна тисяча сімсот чотири грн. 00 коп.), сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10 липня 2020 року.
- стягнути з відповідача понесені мною судові витрати.
В обґрунтування позову зазначає, що 10 липня 2020 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу Косинським С.О., згідно якого вона придбала квартиру. Позивач вказує, що відповідно до пункту 15-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» №1740 від 03.11.1998 року з неї був стягнутий пенсійний збір в розмірі 1% від операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 1704,00 грн., хоча, як зазначає позивач нею придбано житло вперше.
Позивач вважає, що оскільки житло позивачем придбавалось вперше, вона не повинна була сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна, сплата такого збору є помилковою, а тому підлягає поверненню з державного бюджету.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).
Через відділ документального забезпечення суду 06.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевого бюджетів (п.15 Порядку). Відповідач вказує, що кошти в сумі 1704 грн сплачено на рахунок для зарахування надходжень до загального фонду державного бюджету. Пенсійний фонд не володіє інформацією стосовно права власності громадян на нерухоме майно і тому не можу формувати подання без надання зацікавленими особами доказів придбання нерухомості вперше.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 10 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу Косинським С.О., згідно з яким позивач прийняв у власність квартиру за адересою : АДРЕСА_1 (а.с.6).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53037149 від 10.07.2020 року (а.с.7).
Відповідно до квитанції № 32 від 10.07.2020 року ОСОБА_1 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі продажу) нерухомого майна в сумі 1704,00 грн. (а.с.9).
В серпні 2020 роу позивач звернувся із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирської області, в якій просила сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення мені 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10.07.2020 року.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки ним по суті безпідставно (помилково) сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного майна.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 9 частини першоїстатті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Згідно із пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі Порядок №1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пунктом 15-3 зазначеного Порядку встановлено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Таким чином, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 (справа №819/1667/17).
Водночас, у постанові від 03.07.2018 (справа № 819/33/17) Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Водночас, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).
Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
У відповідності до п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
При цьому, згідно п. 10 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Суд звертає увагу, що відповідач у відповідності до зазначених норм вправі сформувати і подати подання до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 у справі № 802/1566/17-а; від 14.05.2019 у справі 813/1514/17 та від 14.05.2019 у справі 819/259/17.
З матеріалів справи слідує, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, та судом не встановлено.
Виходячи із встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як такий, що придбаває житло вперше, а тому помилково сплачений ним збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, під час укладання договору купівлі-продажу квартири, підлягає поверненню.
Відповідно до квитанції №32 від 10.07.2020 року ОСОБА_1 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі продажу) нерухомого майна в сумі 1704,00 грн. на рахунок «УК у Хорош.р-н/Хорошів.р-н», а тому позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сформувати та надати подання до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення ОСОБА_1 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10 липня 2020 року підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд вважає за правильне присудити судові витрати у формі судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь позивача за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у надання подання до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення ОСОБА_1 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10 липня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сформувати та надати подання до Управління Державної казначейської служби України в Хорошівському районі Житомирської області про повернення ОСОБА_1 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири в розмірі 1704,00 грн. (одна тисяча сімсот чотири) грн 00 коп, сплаченого відповідно до квитанції № 32 від 10 липня 2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 12 листопада 2020 року.

Суддя О.Г. Попова