Справа № 620/3716/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/3716/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство «Агроспецтранс» про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі також -ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також - відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство «Агроспецтранс», в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 213052 від 18.08.2020.

Мотивуючи позовні вимоги зазначає, що оскаржувана постанова є такою, що суперечить законодавству, оскільки транспортний засіб, який перевірявся посадовими особами відповідача, хоча і належить позивачу, але переданий в оренду ПП «Агроспецтранс». Отже, позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому позивача притягнуто до відповідальності безпідставно.

Ухвалою суду від 14.09.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та зазначає, що на момент складення протоколу у відповідача були відсутні відомості, що транспортний засіб перебуває в оренді у ПП «Агроспецтранс», а тому постанова про накладення штрафу була винесена на позивача на підставі свідоцтва про права власності на транспортний засіб.

Ухвала суду направлялась третій особі за адресою місцезнаходження, що зазначена в позовній заяві, але не вручена за ''закінченням терміну зберігання''.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 251 КАС України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги КАС України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

У пункті 10 ч. 1ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивачу на праві власності належить транспортний засіб - сідловий тягач марки VOLVO, моделі FH 12, випуску 2000 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричіп марки KOSCIAN, моделі CN 33, випуску 1997 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8,9).

18.08.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №213052, якою за допущення порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн (а.с.21).

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 01.07.2020, посадовими особами відповідача зафіксовано, що в місці проведення перевірки - автомобільна дорога Одеська область, М-05,450км+500м, автомобіль д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм від 10% до 20% включно при перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

За частиною другою статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III). Цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При цьому статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальними ознаками такої відповідальності є встановлений факт, що саме автомобільним перевізником надано послуги з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Між тим суд встановив, що 22.11.2017 між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та Приватним підприємством «Агроспецтранс» (Орендар) укладено договір оренди транспортних засобів, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування автотранспортні засоби, у тому числі сідловий тягач марки VOLVO, моделі FH 12, випуску 2000 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричіп марки KOSCIAN, моделі CN 33, випуску 1997 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , строк дії договору 31.12.2018 та відповідно до додаткової угоди від 01.01.2020 №32 до договору продовжено до 31.12.2020 (а.с10-14). Предмет оренди отримується орендарем для здійснення статутної діяльності.

Відповідно до копії наказу від 13.02.2018 № 8, ОСОБА_2 прийнятий на посаду водія до ПП «Агроспецтранс» з 13.02.2018, даний факт також підтверджується копією трудової книжки (а.с.17,18-19).

30.06.2020 перевізником ПП «Агроспецтранс» та ПП «ТД «Фонтекс - Агро» оформлена ТТН № на перевезення вантажу (а.с. 16).

Отже, вказаними доказами підтверджено, що послуги з перевезення вантажу транспортним засобом позивача здійснював перевізник ПП «Агроспецтранс».

У постанові про застосування адміністративно-господарських санкцій має зазначатися суб`єкт, на якого накладається штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, тобто автомобільний перевізник. Відповідно до спірної постанови штраф накладено на позивача.

При винесенні постанови про накладання адміністративно-господарського штрафу, суб`єкт владних повноважень не врахував, що власник даного транспортного засобу не є перевізником, оскільки автомобіль перебуває у користуванні іншої особи.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з проаналізованих норм права, суд вказує на протиправність винесеної постанови, оскільки позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності в розумінні статті 60 Закону N2344-III, оскільки передав вказаний транспортний засіб у користування третій особі.

Дана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року по справі № 806/1450/16.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено наявності достатніх підстав для прийняття спірної постанови відносно позивача, оскільки не враховано, що позивач в даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, адже не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», за нормами якого вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників, з урахуванням чого суд дійшов висновку про протиправність винесеної постанови, а також про наявність підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу . Отже, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

При цьому суд враховую положення пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", якою зокрема встановлено, що сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд встановив, що позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що суму судового збору у розмірі 1261,20 грн. належить повернути ФОП ОСОБА_1 з Державного бюджету.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 213052 від 18.08.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн) 80 коп., сплачений відповідно до квитанції № 31 від 07.09.2020.

Повернути з Державного бюджету на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 1261,20 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна грн) 20 коп., сплачений відповідно до квитанції № 31 від 07.09.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, просп.Перемоги, буд.14,м.Київ,01135, .

Третя особа: Приватне підприємство ''Агроспецтранс'' вул. Гонча,17, м. Чернігів,14000, .

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2020 року.

Суддя І.І. Соломко