Справа № 540/2446/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2446/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Мінкіна О.В., представників відповідача-2 - Аркуши О.В., Баязітової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каховської міської ради Херсонської області, Управління освіти Каховської міської ради Херсонської області про визнання протиправним та скасування актів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Каховської міської ради (відповідач-1) та Управління освіти Каховської міської ради (відповідач-2), в якому просить:

- скасувати рішення Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020р. "Про внесення змін до рішення Каховської міської ради від 3 жовтня 2019 року № 1862/85 "Про затвердження структури апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності" в частині, що стосується виведення із структури управління освіти Каховської міської ради однієї одиниці начальника відділу розвитку освіти міста ,

- скасувати наказ начальника управління освіти Каховської міської ради № 61 від 01.06.2020р. "Про внесення змін до штатного розпису" в частині, що стосується виведення із штатного розпису управління освіти Каховської міської ради однієї одиниці начальника відділу розвитку освіти міста ,

- скасувати наказ начальника управління освіти Каховської міської ради № 130-к від 31.07.2020р. "Про звільнення ОСОБА_1 " ,

- зобов`язати управління освіти Каховської міської ради поновити ОСОБА_1 з 11.08.2020 на посаді начальника відділу розвитку освіти міста у складі управління освіти Каховської міської ради,

- стягнути з управління освіти Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток без врахування обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2020 року по дату постановлення судового рішення,

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розвитку освіти міста у складі управління освіти Каховської міської ради та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць;

- судові витрати позивача 3363 грн. 20 коп. покласти на відповідачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не погоджується зі своїм звільненням та вважає, що було порушено його право на працю відповідно до норм трудового законодавства України, які регулюють припинення трудових відносин, а саме звільнення є незаконним та протиправним, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді, а також на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час його вимушеного прогулу. Згідно рішення № 2198/98 від 28.05.2020 "Про внесення змін до рішення Каховської міської ради від 3 жовтня 2019 року № 1862/85" Про затвердження структури апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності" підставою для скорочення посади, яку обіймала позивач було "забезпечення ефективного здійснення виконавчими органами Каховської міської ради, їх структурними підрозділами та посадовими особами покладених на них завдань, обов`язків та повноважень". Отже, скорочення відбулося а не у зв`язку зі змінами організації виробництва і праці, як того вимагається пунктом 1 статті 40 КЗпП України, оскільки зазначене рішення не містить обґрунтування та опис змін організацій виробництва і праці управління освіти Каховської міської ради. Позивачці персональне повідомлення про звільнення не було вручено. Відповідачі не належним чином виконали обов`язок щодо працевлаштування ОСОБА_1 , з огляду на те, що позивачці було повідомлено про відсутність вакантних посад станом на 11.06.2020, а не на дату звільнення та через те, що їй не було запропоновано посади в інших структурованих підрозділах, відділах, організацій та підприємств Каховської міської ради, яке є власником та засновником Управління освіти. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Вказана позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18). Позивачка зауважує, що відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6- 40цс15 роботодавець повинен пропонувати вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом двомісячного періоду з моменту повідомлення та які існували на день звільнення. Позивачці було повідомлено про відсутність вакантних посад тільки станом на 11.06.2020, а не на дату звільнення та лише в управлінні освіти Каховської міської ради, в той час коли рішення про скорочення приймала Каховська міська рада, а управління входить до складу виконавчих органів Каховської міської ради, яка містить низку інших відділів та структурованих підрозділів. Згідно п. 1.1., 1.2. Положення про управління освіти Каховської міської ради затвердженого рішенням № 2158/95 від 26.03.2020, управління освіти Каховської міської ради є виконавчим органом Каховської міської ради Херсонської області і діє у відповідності до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Засновником управління є територіальна громада міста Каховки в особі Каховської міської ради Херсонської області . Управління у своїй діяльності є підзвітним і підконтрольним міській раді, підпорядковане виконавчому комітету, міському голові, а з питань здійснення делегованих повноважень - підконтрольне органу управління освітою Херсонської обласної державної адміністрації. Позивачка вважає, що обов`язок щодо її працевлаштування повинен був бути виконаний як управлінням Каховської міської ради, так і Каховською міською радою у відповідності до її структури, оскільки позивачка працювала у структурованому підрозділі виконавчих органів Каховської міської ради. Наказ про звільнення був датований 31.07.2020, тоді як останній робочий день (день звільнення 10.08.2020), тобто за 10 днів. Позивачка має переважне право на залишення на роботі, є розлученою особою та проживає самостійно, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.12.2019, на її утримані перебуває двоє дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Аліментів вона не отримує. Діти навчаються в університетах та потребують фінансових витрат, а наразі позивачка залишилася без будь-якого джерелу доходів. У пунктах 1,2 частини першої статті 42 КЗпП України зазначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців. особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.

Ухвалою від 04.09.2020 суд відкрив спрощене провадження у справі, призначено розгляд справи на 05.10.2020.

28.09.2020 до суду надійшов відзив Управління освіти Каховської міської ради на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечує проти позову, зазначає про те, що Каховська міська рада, як засновник, відповідно до п. 2.3 Положення про управління освіти Каховської міської ради, затвердженого рішенням Каховської міської ради від 26.03.2020 № 2158/9, має право визначати чисельність працівників, а саме: граничну чисельність, фонд оплати праці управління та видатки на його утримання. Каховська міська рада 28.05.2020 прийняла рішення, яким змінено структура апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності, виведено із структури управління освіти Каховської міської ради штатну одиницю начальника відділу розвитку освіти міста, видало наказ № 61 "Про внесення змін до штатного розпису". Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП скорочення чисельності або штату працівників є однією із підстав для розірвання трудового договору. ОСОБА_1 з 03.03.2020 по 06.06.2020 знаходилася на лікарняному, 09.06.2020 вона приступила до роботи, в цей же день їй було вручено повідомлення за №1 "Про звільнення у зв`язку з скороченням штату". Доказом вручення цього повідомлення є її особистий підпис із зазначенням дати та часу на ньому. 11.06.2020 ОСОБА_1 було вручено повідомлення №4 "Про наявність вакантних посад", яким сповістили, що станом на 11.06.2020 вакантних посад в управлінні освіти Каховської міської ради відповідно до її освіти не має. Управління освіти Каховської міської ради має свій штатний розпис. Роботодавцем для ОСОБА_1 є управління освіти Каховської міської ради, в особі його керівника. Повідомляти про наявність вакантних посад в інших підприємствах, в установах, організаціях Каховської міської ради управління освіти Каховської міської ради не зобов`язане. За період з 09.06.2020 по 10.08.2020 в управлінні освіти Каховської міської ряди вакантних посад відповідно до освіти ОСОБА_1 не було. Відповідно до відомостей, які надала ОСОБА_1 роботодавцю, вона не відповідає жодній категорії осіб, звільнення яких не допускається за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що управлінням освіти Каховської міської ради додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Судове засідання 05.10.2020 було відкладено на 26.10.2020 через клопотання представника відповідача-2 та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

06.10.2020 до суду надійшов відзив від відповідача-1, в якому заперечує проти позову, зазначає, що скорочення посади начальника відділу розвитку освіти міста, яку обіймала позивачка до скорочення, відбулось на підставі рішення Каховської міської ради від 28.05.2020 року № 2198/98 . На ім`я секретаря Каховської міської ради - В.В. Мироненка (якому за розподілом обов`язків було підпорядковане управління освіти) надходив лист від 14.04.2020 № 395/01-10, у якому начальником управління освіти надано обгрунтування необхідності скорочення у структурі управління освіти 2-х штатних одиниць. Разом з тим, безпосередньо перед прийняттям рішення № 2198/98 від 28.05.2020 року під час пленарного засідання 98 сесії VII начальником управління освіти (О. Аркуша) усно було донесено до відома депутатського корпусу обгрунтування наявності підстав для скорочення посад в управлінні, зокрема, посади начальника відділу розвитку освіти міста в кількості 1 штатної одиниці, яку обіймала ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом засідання 98 сесії VII скликання від 28.05.2020. Позивача було повідомлено про відсутність вакантних посад в управлінні освіти Каховської міської ради станом на 11.06.2020, та у зв`язку з відсутністю таких посад станом на час попередження ОСОБА_1 про майбутнє вивільнення - 09.06.2020 року, останній не пропонувались відповідні посади. Стаття 49-2, не має зобов`язання, а так само і у наведених правових позиціях ВС і ВСУ не роз`яснюється про обов`язок роботодавця повідомляти скорочуваного працівника про відсутність вакантних посад на підприємстві кожного дня на протязі 2-х місяців. Юридична конструкція статті 49-2 КЗпП України передбачає обов`язок власника або уповноваженого ним органу пропонувати та повідомляти працівника про наявні вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю, або іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. Тобто, у зв`язку з тим, що відповідач-2 не мав на час попередження про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці вакантних посад відповідно до рівня освіти, кваліфікації, досвіду позивача, у зв`язку з чим останнього і не було повідомлено про таке. У зв`язку з відсутністю у відповідача 2 вакантних посад, які б відповідали освіті, кваліфікації та досвіду ОСОБА_1 , останній не пропонувались відповідні посади. Виведенню зі структури управління освіти Каховської міської ради підлягали 2 посади, кожну з яких обіймали 2 посадові особи: заступник начальника управління освіти Каховської міської ради - О.А. Паталашка (1 штатна одиниця); начальник відділу розвитку освіти міста - Н.В. Щербак (1 штатна одиниця). На переконання відповідача-1, стаття 42 КЗпП України підлягає застосуванню лише у разі коли відбувається скорочення посад (посади), яку (які) обіймає (- ють) мінімум 2 і більше штатних одиниць. Тобто, якщо, наприклад у відділі скорочується одна штатна одиниця на посаді головного спеціаліста, а відділі головних спеціалістів декілька, у такому випадку підлягають застосуванню стаття 42 КЗпП України, застосовуючи норми якої роботодавець має дослідити критерії переважності у залишенні на роботі такі як кваліфікація, продуктивність праці, сімейний стан та інші дані, що містяться в статті 42 КЗпП України та залишити на роботі працівника, який відповідає в повній мірі означеним критеріям.

Справа розглядалась в судових засіданнях за участю представників сторін 26.10.2020 та 02.11.2020.

Позивач та її представник просять задовольнити позов.

Представники відповідача-2 просять відмовити в задоволені позову. Відповідач-1 надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу розвитку освіти міста Управління освіти Каховської міської ради з 25.10.2019.

Рішенням Каховської міської ради № 2158/95 від 26.03.2020 було затверджено нове Положенням про управління освіти Каховської міської ради, яким передбачено, що Управління освіти Каховської міської ради є виконавчим органом Каховської міської ради Херсонської області і діє у відповідності до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Засновником управління є територіальна громада міста Каховки в особі Каховської міської ради Херсонської області (п. 1.1) Управління у своїй діяльності є підзвітним і підконтрольним міській раді, підпорядковане виконавчому комітету, міському голові, а з питань здійснення делегованих повноважень - підконтрольне органу управління освітою Херсонської обласної державної адміністрації (п. 1.2) Управління є юридичною особою, має печатку з його власною назвою, штамп, відповідний бланк, рахунки в установах державного казначейства та інші атрибути необхідні юридичній особі. (п.2.1) Гранична чисельність, фонд оплати праці управління та видатки на його утримання встановлюються міською радою відповідно до чинного законодавства (п.2.3). Управління очолює начальник, який призначається на посаду (за результатами конкурсу) та звільняється з посади розпорядженням міського голови. (п. 6.1) Структура управління складається з урахуванням чинного законодавства України та затверджується міським головою, за поданням начальника управління (п. 6.2) Управління складається з: апарату управління, відділу централізовано бухгалтерії, групи централізованого господарського обслуговування закладів освіти (у статусі відділу), науково-методичного центру (у статусі відділу) (п. 6.3). Начальник управління видає у межах компетенції управління накази, організовує і контролює їх виконання, подає на затвердження міському голові проект кошторису доходів і видатків управління, вносить пропозиції щодо граничної чисельності, фонду оплати праці працівників управління, структурних підрозділів та навчальних закладів, введення додаткових ставок, обсягів бюджетного фінансування тощо, призначає та звільняє керівників закладів та установ освіти міста, інших керівників, спеціалістів та співробітників структурних підрозділів управління освіти; визначає їх посадові обов`язки і ступінь відповідальності, накладає та знімає дисциплінарні стягнення, затверджує: положення про структурні підрозділи управління; посадові інструкції працівників управління (п.6.7)

Відповідно до рішення Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020 "Про внесення змін до рішення Каховської міської ради від 3 жовтня 2019 року № 1862/85" Про затвердження структури апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності" вирішено внести зміни до рішення Каховської міської ради від З жовтня 2019 року № 1862/85 "Про затвердження структури апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності" в частині:

"Вивести посади зі структури управління освіти Каховської міської ради:

- заступника начальника управління - 1 штатна одиниця;

- начальника відділу розвитку освіти міста - 1 штатна одиниця;

Ввести до складу апарату управління освіти посаду головного спеціаліста апарату управління освіти Каховської міської ради - 0,5 штатної одиниці;

Вищезазначені зміни ввести в дію з 01 липня 2020 року".

Начальником управління освіти Каховської міської ради видано наказ № 61 від 01.06.2020. "Про внесення змін до штатного розпису", згідно якого виведено із штатного розпису Управління освіти Каховської міської ради такі посади:

- заступник начальника управління освіти Каховської міської ради - 1 штатна одиниця;

- начальник відділу розвитку освіти міста - 1 штатна одиниця,

та введено до штату посаду головного спеціаліста апарату управління освіти Каховської міської ради - 0,5 штатної одиниці.

ОСОБА_1 з 03.03.2020 по 06.06.2020 знаходилася на лікарняному, 09.06.2020 вона приступила до роботи, в цей же день її було ознайомлено із повідомленням за №1 "Про звільнення у зв`язку з скороченням штату", в якому повідомлялось про скорочення посади 10.08.2020 та про звільнення з цієї дати. 09.06.2020 о 16 го. 07 коп. ОСОБА_1 була особисто познайомлена з повідомленням про звільнення у зв`язку з скороченням штатів, що підтверджує її підпис та час ознайомлення.

11.06.2020 відповідач-2 повідомив позивача про те, що станом на 11.06.2020 не має вакантних посад відповідно до її освіти (повідомлення № 4 від 11.06.2020р.).

Згідно наказу Управління освіти Каховської міської ради № 130-к від 31.07.2020 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 10.08.2020 у зв`язку із скороченням штату, згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України .

Наказ був виданий 31.07.2020, з пояснень відповідача-2 вбачається, що начальник Управління освіти Аркуша О.В. з 01.08.2020року по 08.08.2020 повинна була відбути у відрядженні згідно розпорядження міського голови №39-В від 30.07.2020, а для проведення платіжного доручення на оплату компенсаційних виплат при звільненні через органи фінансового управління та Державного казначейства потрібно 2 робочі дні, наказ на звільнення потрібно було створити заздалегідь, до від`їзду керівника ОСОБА_4 у відрядження. Право першого підпису в Управлінні освіти Каховської міської ради також належало і заступнику начальника управління освіти Паталашці О.А., яка на той час була у відпустці.

Позивачка не погоджується зі своїм звільненням та вважає, що було порушено її право на працю відповідно до норм трудового законодавства України, які регулюють припинення трудових відносин, а саме звільнення є незаконним та протиправним, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді, а також на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час його вимушеного прогулу,

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Надаючи оцінку правомірності дій відповідачів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначаються Законом України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування". Відповідно до ст. 7 Закону про службу в органах місцевого самоврядування правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", від 11.07.2002 № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад", від 14.07.2015 № 595-VIII "Про місцеві вибори", вказаним та іншими законами України. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Законом.

Частиною 2 ст. 38 Конституції України, громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною шостою зазначеної статті Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Оскільки норми спеціального закону "Про службу в органах місцевого самоврядування" не регулюють питання вивільнення посадових осіб органу місцевого самоврядування внаслідок скорочення штату, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (надалі також КЗпП України).

За приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено, що працездатним громадянам, які постійно проживають на території України гарантовано правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною 6 статті 43 Кодексу законів про працю України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За правилами частини четвертої статті 36 КЗпП України, зокрема, передбачено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 Кодексу законів про працю України).

Частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає:

1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці;

2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації;

3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.

Щодо наявності у спірних правовідносинах ознак скорочення чисельності або штату працівників, суд встановив таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу Управління освіти № 130-к від 31.07.2020 звільнення позивачки з посади начальника відділу розвитку освіти відбулось у зв`язку із скороченням чисельності штату згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

З наявних у справі матеріалів судом встановлено, що підставою для скорочення чисельності штату Управління освіти, став наказ начальника управління освіти Каховської міської ради № 61 від 01.06.2020р. "Про внесення змін до штатного розпису" в частині, що стосується виведення із штатного розпису управління освіти Каховської міської ради однієї одиниці начальника відділу розвитку освіти міста, в свою чергу наказ був прийнятий на виконання рішення Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020. "Про внесення змін до рішення Каховської міської ради від 3 жовтня 2019 року № 1862/85 "Про затвердження структури апарату виконавчого комітету, виконавчих органів виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області та їх чисельності" в частині, що стосується виведення із структури управління освіти Каховської міської ради однієї одиниці начальника відділу розвитку освіти міста .

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки про скасування рішень Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020 в частині, що стосується виведення із структури управління освіти Каховської міської ради однієї одиниці начальника відділу розвитку освіти міста та скасування наказу начальника управління освіти Каховської міської ради № 61 від 01.06.2020 в частині, що стосується виведення із штатного розпису управління освіти Каховської міської ради посад заступника начальника управління освіти Каховської міської ради та начальника відділу розвитку освіти міст. Рішення Каховської міської ради від 28.05.2020 № 2198/98 прийнято 98 сесією 7 скликання у відповідності до норм Закону України "Про місцеве самоврядування", у спосіб та в межах повноважень наданих міській раді на прийняття таких рішень. Каховська міська рада є засновником Управління освіти, має право визначати чисельність працівників (пункт 2.3 Положення про управління освіти Каховської міської ради, затвердженого рішенням Каховської міської ради від 26.03.2020 № 2158/95 "Про затвердження Положення про управління освіти Каховської міської ради в новій редакції"). Відповідно до прийнятого депутатами міської ради рішення управління освіти Каховської міської ради 01.06.2020 видало похідний індивідуально-правовий акт - наказ № 61 "Про внесення змін до штатного розпису".

Матеріали справи свідчать про те, що на ім`я секретаря Каховської міської ради - В.В. Мироненка, якому за розподілом обов`язків було підпорядковане управління освіти, надійшов лист від 14.04.2020 № 395/01-10, в якому начальником управління освіти надано обгрунтування необхідності скорочення у структурі управління освіти 2-х штатних одиниць, заступника начальника та начальнику відділу розвитку з відповідним обґрунтуванням такого скорочення. Зокрема, було зазначено, що посада начальника відділу розвитку освіти міста була введена в штатний розпис управління освіти з метою забезпечення фінансово-господарської роботи в частині тендерних закупівель. Ця одиниця начальника відділу розвитку освіти міста є економічно не вигідною і не доцільною, завдання, які були покладені на начальника відділу розвитку освіти успішно виконуються фахівцем з державних закупівель. Економія коштів при скороченні штатної одиниці заступника начальника за 7 місяців становить 82624,50 грн. Також вказано, що за час роботи на цій посаді посадова особа неодноразово допустила порушення законодавства, за що з неї були зняті повноваження, як уповноваженої особи з публічних закупівель.

Начальник управління освіти Аркуша О. в судовому засіданні повідомила, що безпосередньо перед прийняттям рішення № 2198/98 від 28.05.2020 року під час пленарного засідання 98 сесії VII скликання нею усно було донесено до відома депутатського корпусу обгрунтування наявності підстав для скорочення посад в управлінні, зокрема, посади начальника відділу розвитку освіти міста в кількості 1 штатної одиниці, яку обіймала ОСОБА_1 .

Суд не дає оцінку мотивам, з яких депутатами міської ради було прийняте оскаржуване рішення, тому що це є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування. Порушень чинного законодавства при прийнятті рішення Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020 та наказу управління освіти Каховської міської ради 01.06.2020 № 61 суд не встановив.

Отже, була скорочена посада, яку займала позивачка, та ще одна посада заступника начальника управління освіти, та введена посада головного спеціаліста управління освіти 0,5 шт. одиниць.

Згідно статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Щодо дотримання відповідачами норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, в частині попередження позивача за 2 місяці про наступне вивільнення, суд встановив наступне. ОСОБА_1 була попереджена про звільнення 09.06.2020 при виході з лікарняного, що підтверджується її особистим підписом.

Позивач вважає, що протягом періоду з дати попередження про наступне звільнення та до фактичного звільнення у штаті Управління освіти були вакансії, які їй не пропонувалися, натомість приймались на роботу інші особи, що свідчить про порушення її прав та незаконність дій відповідачів.

Представники відповідача-2 в судовому засіданні заперечили щодо вказаного доводу, вважаючи його таким, що не відповідає дійсності, оскільки протягом зазначеного періоду вакантні посади були відсутні.

Щодо дотримання відповідачами норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, на предмет неможливості запропонувати іншої рівноцінної посади , іншої роботи у цьому органі, неможливості переведення на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення, суд вказує наступне.

Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, оскільки за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа №820/5176/16), власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане також пояснюється тим, що працівник в будь-який час вправі змінити своє рішення: скасувати раніше дану згоду на продовження роботи або скасувати раніше заявлену відмову від продовження роботи.

Натомість з наявних у справі документів, судом встановлено, що на протязі періоду перед безпосередньо звільненням, тобто до 10.08.2020, заходів на виконання вимог наведеної норми відповідачами проведено не було. 11.06.2020 позивачка була ознайомлена із повідомленням № 4 від 11.06.2020 про відсутність в Управлінні освіти вакантних місць відповідно до її освіти. Згідно довідки Управління освіти від 23.09.2020 № 1070/01-10 наданої суду відповідач-2 повідомив, що 09.06.2020 о 16 год. 07 хвилин ОСОБА_1 була особисто познайомлена з повідомленням про звільнення у зв`язку з скороченням штатів. Ніяких вільних посад їй не пропонувалось. Згідно довідки від 23.09.2020 № 1067/01-10 управління освіти повідомило суд, що з 09.06.2020 по 10.08.2020 вакантних посад у структурних підрозділах управління освіти відповідно до освіти ОСОБА_1 не було.

ОСОБА_5 має кваліфікацію бакалавра з економіки та підприємництва, кваліфікацію спеціаліста з обліку і аудиту .

Згідно Положення про управління освіти Каховської міської ради , затвердженого рішенням сесії від 05.12.2019 № 1998/89 управління складалось з таких відділів: відділ розвитку освіти міста, відділ централізованої бухгалтерії, планово-економічний відділ, група централізованого господарського обслуговування закладів освіти (у статусі відділу), науково-методичний центр (у статусі відділу) (п. 6.3 Положення). Положенням про управління освіти Каховської міської ради, затвердженим рішенням Каховської міської ради № 2158/95 від 26.03.2020, були внесені зміни до структури Управління освіти, воно складається з: апарату управління, відділу централізовано бухгалтерії, групи централізованого господарського обслуговування закладів освіти (у статусі відділу), науково-методичного центру (у статусі відділу) (п. 6.3).

Разом з тим, на дату попередження ОСОБА_1 про скорочення її посади та на дату її звільнення штатний розпис ще не був приведений у відповідність з наказом Управління освіти № 61 від 01.06.2020, про що свідчить наданий суду штатний розпис Управління освіти - керівництво і управління станом на 12.06.2020, та штатний розпис від 14.09.2020. Тобто, новий штатний розпис був затверджений тільки після звільнення позивачки.

При змінах в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен додержуватися певного порядку дій, зокрема, видати відповідний наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці, скласти і затвердити в установленому порядку новий штатний розпис. Отже, обов`язок щодо здійснення уповноваженою особою функцій у зв`язку з скороченням штату, у т.ч. ознайомлення працівника з повідомленням про зміну істотних умов державної служби виникає у роботодавця після затвердження нового штатного розпису, у даному випадку, це 14.09.2020.

Згідно штатних розписів апарату та структурних підрозділів Управління освіти, яке надано суду, останнє станом на 01.01.2020 мало 37,5 шт. одиниці, в тому числі :

- керівництво і управління у відповідній сфері - 6 шт. посад (начальник Управління освіти, заступник начальника, начальник відділу розвитку, 3 головних спеціалісти),

- відділ централізованої бухгалтерії 13 шт. посад ( начальник-головний бухгалтер, заступник начальника відділу, 3 посади старших бухгалтерів, 8 посад бухгалтерів),

- планово-економічний відділ 4 шт. посади (начальнику відділу та 3 посади економіста),

- відділ централізованого господарського обслуговування 8 штатних посад (начальник відділу, юрисконсульт, фахівець з тендерних закупівель, інженер з експлуатації та ремонту обладнання, інженер з комп`ютерних мереж, секретар-друкарка, водій, агент з постачання 0,5 шт. посади, прибиральник 0,5 шт.посади),

- науково-методичний центр 6,5 шт. посад (директор центру, 5 методистів, бібліотекар на 0,5 шт. посади).

Як свідчить інформація, надана відповідачем-2 до суду листом від 21.10.2020 № 1194/01-10, штатні розписи станом на 01.06.2020 не змінились.

Суду був наданий список працівників Управління освіти, з якого вбачається, що на 01.06.2020 в Управлінні 33 шт.одиниць були зайняті, в тому числі:

- в апараті управління працювало 6 осіб,

- у відділі централізованої бухгалтерії працювало 12 осіб (начальник, заступник та 10 бухгалтерів ОСОБА_6 , ОСОБА_23, ОСОБА_24., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), бухгалтер ОСОБА_14 знаходилась в декретній відпустці, бухгалтер ОСОБА_15 знаходилась в декретній відпустці,

- у відділі централізованого господарського обслуговування було зайнято 7 шт. посад, з них 6 шт. посад на повну ставку та прибиральник і кур`єр по 0,5 ставки,

- в планово-економічному відділі працювало 2 особи (економісти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ,

- у науково-методичному центрі 5 осіб на повну ставку.

09.06.2020 перервала відпустку по догляду за дитиною бухгалтер відділу централізованої бухгалтерії ОСОБА_15 (наказ № 100-к від 09.06.2020), яку з 11.06.2020 переведено на посаду економіста планово-економічного відділу (наказ від 10.06.20 № 101-к).

Отже, станом на день попередження позивачки про звільнення (09.06.2020) в Управлінні освіти були вакантні 2 посади економіста в планово-економічному відділі, інженер з експлуатації та ремонту обладнання, бібліотекар науково-методичного центру на 0,5 шт. посади, посада методиста науково-методичного центру.

З інформації відповідальної особи з ведення кадрового діловодства в період з 01.06.2020 по 10.06.2020 вакантними посадами була посада бухгалтера, економіста.

Разом з тим, документи, які були надані суду, свідчать про те, що саме 2 посади економістів не були зайняті станом на 09.06-10.06.2020.

З пояснювальної записки відповідальної особи за ведення кадрового діловодства ОСОБА_18 вбачається, що 28.05.20-29.05.2020 надійшли заяви ОСОБА_19 про прийняття на посаду економіста відділу централізованої бухгалтерії та ОСОБА_20 про прийняття на роботу на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_14

ОСОБА_20 була прийнята на роботу з 10.06.2020 бухгалтером відділу централізованої бухгалтерії на час відпустки ОСОБА_14 для догляду з дитиною ( наказ від 10.06.2020 № 103-к). ОСОБА_19 була прийнята на роботу посаду бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії Управління освіти з 10.06.2020 (наказ від 09.06.2020 наказ № 99-к ).

11.06.2020 звільнилась посада бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії, яку до цього займала ОСОБА_21 , оскільки вийшла з відпустки по догляду за дитиною та була переведена з 11.06.2020 на посаду економіста планово-економічного відділу, а працівник ОСОБА_6 , яка тимчасово була прийнята на посаду бухгалтера на період відпустки ОСОБА_21 , була переведена на цю ж посаду на постійній основі.

Керівник Управління освіти в судовому засіданні пояснила прийняття двох працівників ОСОБА_20 та ОСОБА_19 10.06.2020-11.06.2020 тим, що заяви про прийняття на роботу ними були подані ще 28-29.05.2020).

На підставі викладеного судом встановлено, що на день попередження позивачки про звільнення в Управління освіти були в наявності вакантні місця, які позивачка могла би займати відповідно до своєї освіти та кваліфікації, але їй не було запропоновано жодної посади, натомість були прийняті на роботу дві особи. Та обставина, що вони подали заяви про прийняття на роботу ще в травні 2020 року, жодним чином не звільняє відповідача-2 від обов`язку виконання вимог ч. 3 статті 49-2 КЗпП.

Також суд звертає увагу на те, що з 11.06.2020 була прийнята на роботу бухгалтером відділу централізованої бухгалтерії ОСОБА_6 , яка займала цю ж посаду тимчасово на період знаходження ОСОБА_21 у відпустці за доглядом за дитиною, тому при поверненні останньої до роботи ОСОБА_6 мали звільнити, натомість з 11.06.220 її було переведено на постійну посаду.

Також суд з вертає увагу на те, що інша особа, посада якої заступник начальника управління освіти також була скорочена, ОСОБА_22 не була звільнена за скороченням штату, а була переведена за її згоди на нововведену посаду головного спеціаліста апарату 0.5 ставки.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дану посаду їй не пропонували.

Частиною першою статті 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, враховуються лише у тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці.

У свою чергу, відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" кваліфікація - це офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

Тобто, кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі. Під кваліфікацією розуміється здатність працівника виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. Доказами більш високої кваліфікації можуть бути відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, досвід трудової діяльності.

У свою чергу, про продуктивність праці, як узагальнюючий показник її результативності, може свідчити збільшення обсягу виконуваної роботи, її якості, суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника.

Таким чином, для порівняння кваліфікації та продуктивності праці працівників повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів, про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника підлягають оцінюванню окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення. Таким чином, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року, справа № 809/507/17, провадження № К/9901/24369/18, постанові від 01.08.2018 р., справа № 826/16311/16, провадження № К/9901/2187/17.

Суд звертає увагу, що матеріали адміністративної справи не містять в собі належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання процедури, встановленої статтею 42 КЗпП України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про не виконання відповідачем-2 норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а саме, не доведення належними доказами відсутність на момент звільнення ОСОБА_1 вакантних посад, які вона може виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду.

Натомість суд зауважує, що приймати рішення про переважне право одного перед іншим на залишенні на роботі, є дискреційним повноваженням роботодавця, а тому суд лише досліджує дотримання роботодавцем процедури звільнення, що встановлена законодавством.

З наданих суду доказів неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, на підставі яких саме критеріїв відповідач дійшов висновку про звільнення саме позивача.

Доводи позивачки про те. що їй повинні бути запропоновані посади не лише в управлінні освіти Каховської міської ради, а у тому числі інших структурованих підрозділах, відділів, організацій та підприємств Каховської міської ради, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Управління освіти є самостійною юридичною особою, а структурні підрозділі Каховської міської ради не належать до структурних підрозділів Управління освіти. Та обставина, що міська рада є засновником Управління освіти не означає, що вона повина пропонувати посади в інших юридичних особах, де вона також є засновником.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що Управлінням освіти не виконано в повній мірі покладеного статтею 49-2 КЗпП України обов`язку, при вивільненні працівника за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади, які той може обіймати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, що призвело до порушення трудових гарантій позивача як працівника, а відтак оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Конституційний Суд України вказував, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими (абзац сьомий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004). З огляду на це Конституційний Суд України зазначає, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Порушення принципу рівності громадян є також ще однією підставою для відновлення порушених прав позивача.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 28 жовтня 2014 року (№ рішення у ЄДРСР 41602330), у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацом 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, в даному випадку, дню звільнення працівника з роботи.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи (у тому числі оплата вимушеного прогулу), провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які повинні оплачуватися за середньою заробітною платою. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (п. 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки управління освіти від 17.09.2020 № 1042/01-10, що є в матеріалах справи, за 4 дня відпрацьованих у червні 2020 року ОСОБА_1 нараховано 2096 грн. 25 коп. суми посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки 50 %, за 20 відпрацьованих днів липня 2020 року нараховано 9652 грн. 59 коп. суми посадового окладу, надбавок за ранг та надбавки 50% (без утримання податків та зборів), Середньоденна заробітна плата складає 489 грн. 54 коп. За період з 11.08.2020 по 02.11.2020 включно час вимушеного прогулу становить 59 робочих днів.

При обчисленні середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з наступних розрахунків: середньоденна заробітна плата (489 грн. 54 коп.) помножена на кількість робочих днів з дня незаконного звільнення по день ухвалення судового рішення (59 робочих днів), що складає 28882 грн. 86 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. Сума стягнення за один місяць становить 9652 грн. 59 коп. (сума без сплати податків та інших обов`язкових платежів, які стягуються під час виплати даної суми працівнику).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виконуючи завдання адміністративного судочинства, визначені частиною першою статті 2 КАС України, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, окрім основних засад: справедливості, добросовісності та розумності, суд повинен керуватися аксіомою судочинства: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

Адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Позивач сплатив при поданні позову3363 грн. 20 коп. Стаття 5 Закону "Про судовий збір" передбачає пільги щодо сплати судового збору. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимоги, які стосуються оскарження наказу про звільнення, поновленню на посаді та стягненню заробітку за час вимушеного прогулу, при поданні позову він мав сплатити 1681 грн. 60 коп. судового збору за дві вимоги немайнового характеру (про скасування рішення Каховської міської ради № 2198/98 від 28.05.2020 та наказу начальника управління освіти Каховської міської ради № 61 від 01.06.2020). Так як в задоволені цих вимог відмовлено, то сума судового збору 1681 грн.60 коп. (840 грн. 80 коп.х2 вимоги) не підлягає поверненню або стягненню з відповідачів.

Зайво сплачена сума судового збору 1681 грн. 60 коп. підлягає поверненню позивачу з бюджету на підставі його заяви (ч.1 п. 1 ст. 7 Закону "Про судовий збір ).

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника управління освіти Каховської міської ради № 130-к від 31.07.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Зобов`язати управління освіти Каховської міської ради () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 11.08.2020 року на посаді начальника відділу розвитку освіти міста Управління освіти Каховської міської ради.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на посаді начальника відділу розвитку освіти міста Управління освіти Каховської міської ради (). .

Стягнути з Управління освіти Каховської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 28882 грн. 86 коп. середнього заробітку без врахування обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу, за період з 11.08.2020 року по 02.11.2020.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, в сумі 9652 грн. 59 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у вста встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 листопада 2020 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 106030000