Справа № 200/9131/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 р. Справа№200/9131/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватьского об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Ясинуватьского об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення №476 від 07 серпня 2020 року; зобов`язання зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії період роботи з 10 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року на сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Правда".

В обґрунтування позову зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, проте відповідач не зарахував до страхового стажу певний період роботи у зв`язку із відсутністю запису в трудовій книжці про реорганізацію підприємства ТОВ «Правда» у СТОВ «Правда». Позивачка вважає, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу при призначенні пенсії, оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається на відповідального робітника підприємства. ОСОБА_1 вказала, що СТОВ «Правда» знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, тому надати уточнюючу довідку, яка б засвідчувала, що підприємство було реорганізоване та зробити відповідний запис неможливо.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, надав відзив на адміністративний позов у якому зазначив, що оскільки записи в трудовій книжці позивача по деяких періодах роботи зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року, а саме: відсутні дані про виконання мінімуму трудової участі у громадському господарстві за 1998 рік та відсутня запис про перейменування підприємства, тому такі періоди не зараховано до страхового стажу. На підставі поданих документів, позивачці відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку із відсутністю відповідного страхового стажу. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копіює паспорта Серія НОМЕР_1 , виданим 23 червня 2014 року Ясинуватським МВ ГУДВС України в Донецькій області.

06 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до заяви були додані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення пенсії, паспорт, трудова книжка серії НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; довідка про зміну назви організації №38, №9; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній - №36, №37; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 , свідоцтво про шлюб - № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

Рішенням Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької від 07 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 27 років.

Згідно вказаного рішення, страховий стаж заявниці, відповідно до наданих документів складає: 20 років 9 місяців 12 днів. При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01 січня 1998 року по 08 березня 1998 року в колгоспі «Правда» у зв`язку із відсутністю у трудовій книжці колгоспника даних про встановлені та фактично відпрацьовані трудодні та печатки на них. Також до страхового стажу не зараховано період роботи з 10 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року в зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію підприємства ООО «Правда» у СТОВ «Правда».

Не погодившись із рішення відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

При цьому, спірним у цій справі є не зарахування періоду роботи за який не здійснено запис у трудову книжку про перейменування підприємства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою (пункт 6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1, пункту 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно трудової книжки ОСОБА_1 позивачка 10 березня 1998 року прийнята на роботу по переводу в ТОВ «Правда» (наказ №1, від 10 березня 1998 року), 09 лютого 2004 року звільнена за власним бажанням (наказ №8-к від 09 лютого 2001 року). При цьому запис про звільнення завірено підписом та печаткою СТОВ «Правда», записи про перейменування підприємства в трудовій книжці відсутні.

При цьому, позивачкою до заяви про призначення пенсії надавалася довідка про реорганізацію підприємства від 20 липня 2020 року №9, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Наявність довідки по реорганізацію спростовує твердження позивачки по неможливість надання такої довідки.

Стосовно не зарахування вказаних періодів роботи у зв`язку із відсутністю запису про перейменування, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 (далі - Інструкція № 58), у редакції, чинній на час перейменування підприємства, передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" у редакції, чинній на час перейменування підприємства, передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, правильність і своєчасність заповнення трудових книжок покладалася саме на відповідальних посадових осіб, а не на працівника.

У спірному рішенні відповідача або у відзиві УПФУ не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності записів №№10-11 трудової книжки ОСОБА_1 .

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки період роботи з 10 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року.

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Положеннями ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Таким чином, судовий збір, у зазначеному вище розмірі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ясинуватьского об`єднаного управління Пенсійного фонду України №476 від 07 серпня 2020 року.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України ( місцезнаходження: Донецька обл., Ясинуватський район, смт. Очеретине, мікрорайон Гідростроітелів, б.12, код ЄРДПОУ: 37544393) зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) період роботи з 10 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження: Донецька обл., Ясинуватський район, смт. Очеретине, мікрорайон Гідростроітелів, б.12, код ЄРДПОУ: 37544393) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв