Справа № 520/12222/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 листопада 2020 року № 520/12222/2020

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Волевського Л.В.,

за участю представників: позивача - Максимовського С.О., відповідача - Михайлової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області №78134-5806-2038 від 06.07.2020 про визначення податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в загальному розмірі 90670,57 (дев`яносто тисяч шістсот сімдесят) грн. 57 коп.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав спірне податкове повідомлення-рішення, яким йому визначено податкове зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно розраховано суму такого податку та не враховано напрямок використання позивачем нежитлових приміщень.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов та додаткові письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що податкові зобов`язання позивачу з земельного податку були нараховані виходячи із площі будівель, які належить позивачу на праві власності, оскільки з моменту набуття такого права позивач є платником податку на землю.

Представник позивача, ОСОБА_1 - Максимовський С.О. - в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, на якій розташовані будівлі позивача, проведена, про що надав Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Представник відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області Михайлова О.С. - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Станом на 01.01.2020 позивачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення:

- нежитлової будівлі літ. «Х-1-2» загальною площею 661,9 кв.м. по вул.. Основ`янській, 55, зареєстрованої за позивачем на підставі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.12.2011 року по справі № 2-3283/11;

- нежитлової будівлі літ. « 2-А-1» загальною площею 130,1 кв.м по АДРЕСА_2 , зареєстрованої за позивачем на підставі рішення Червонозаводського | районного суду міста Харкова від 02.12.2011 року по справі № 2-3283/11.

Сторонами не оспорюється право власності позивача на зазначені приміщення та їх площа.

Головне управління ДПС у Харківській області, вважаючи, що позивач має сплачувати земельний податок з фізичних осіб за земельні ділянки, розташовані під нежитловими приміщеннями позивача, склало та надіслало на адресу позивача податкове повідомлення-рішення №78134-5806-2038 від 06.07.2020 на суму 90670,57 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правомірності нарахування позивачу податкових зобов`язань з земельного податку за спірним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками земельного податку є (а) власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та (б) землекористувачі. Об`єктом оподаткування земельним податком згідно з положеннями статті 270 ПК України є (а) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та (б) земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Верховний Суд в Постанові у справі 809/3896/13-a від 14.07.2020 зробив висновок, що «платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Водночас у власника будівлі, споруди (їх частини) обов`язок зі сплати земельного податку за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, у разі набуття права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення, що розміщені на землі, та не оформлення права власності або права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати податку за землю виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що розміщено на цій землі, адже якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до неї як набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При цьому землекористувач має сплачувати земельний податок за фактичний період використання землі у поточному році.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, про те, що він не є платником земельного податку через відсутність зареєстрованого права власності або права користування земельною ділянкою, а також про те, що платником земельного податку було ДКП «Реконструктор», в якого позивач придбав нежитлові приміщення, які розміщені на земельні ділянці загальної площею 1,5295 га»

З огляду на вищевикладену позицію Верховного Суду, з урахуванням положень ч. 5 ст. 242 КАС України суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивач є платником земельного податку, та обтяжений обов`язком сплати вказаного податку.

Аналогічне правозастосування наведене і в постанові Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі 826/13307/18 стосовно моменту виникнення обов`язку зі сплати земельного податку. При цьому Верховний Суд в Постанові від 03 серпня 2020 року у справі 826/13307/18 також зазначив, що обов`язок із сплати земельного податку пов`язується для особи саме із виникненням права власності або користування земельною ділянкою, а не із обставинами присвоєння такій земельній ділянці кадастрового номеру. При цьому згідно з пунктом 271.1 статті 271 ПК України базою нарахування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельної ділянки або її площа, у разі якщо нормативна грошова оцінка не проведена.

Так, відповідно до підпунктів 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Абзацом 1 пункту 286.1 статті 286 ПК визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

До матеріалів справи представником позивача надано копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :05:042:0049, розташованої за адресою м. Харків, вул. Основянська, 55, на якій розташовані будівлі, що належать позивачу на праві власності.

За встановлених обставин, враховуючи проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, базою оподаткування має бути саме така нормативна грошова оцінка з урахуванням коефіцієнта індексації відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при розрахунку податкових зобов`язань за базу оподаткування взято площу земельної ділянки під нежитловими будівлями позивача, отже, використано неналежний метод обрахунку земельного податку, виходячи з площі земельної ділянки під будівлями позивача.

Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, у податкового органу була відсутня інформація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на якій розташовані будівлі, що належить позивачу на праві власності.

Суд зазначає, що розміри ставок земельного податку визначені ст. 274 та 277 ПК України.

Так, згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

В той же час, відповідно до п. 277.1 ст. 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування земельного податку позивачу та формування податкового зобов`язання було проведено в автоматичному режимі засобами АІС «Податковий блок» за наступною формулою: (639,78 * 3* 2,2 * 3%) * 782 = 99 060 грн, де:

639,78 - базова вартість 1 м2 земель м. Харкова;

3 - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки;

2,2 - зональний коефіцієнт;

3 % - ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативна грошова оцінка яких не проведена;

782 - площа оподатковуваної земельної ділянки.

Відповідно до пп. 284.1 ст. 284 ПК України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до пункту 1.1 додатку 2 рішення Харківської міської ради від 28.11.2018 № 1284/18 «Про внесення змін до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори в м. Харкові» по м. Харкову:

- ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, становить 1,5 відсотка від їх нормативної грошової оцінки;

- ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, становить 3 відсотки від добутку базової вартості одного квадратного метра земель міста Харкова, помноженої на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) та на зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (Км 2), за квадратний метр бази оподаткування.

З огляду на те, що відповідач застосував невірний спосіб обрахунку розміру земельного податку позивачу, та в той же час суд не наділений повноваженнями самостійно визначати суму податкових зобов`язань, належних до сплати відповідно до іншої формули, оскільки такі дії суду фактично призведуть до перебирання на себе судом повноважень податкового органу, доводи відповідача щодо того, що контролюючим органом нараховано податкові зобов`язання в розмірі, меншому за встановлений, а тому відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення - не є обґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №78134-5806-2038 від 06.07.2020 про визначення податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в загальному розмірі 90 670,57 грн винесено контролюючим органом з порушенням встановленого нормами ПК України порядку обрахунку земельного податку та на підставі помилково застосованої норми п. 277.1 ст. 277 ПК України, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України шляхом стягнення суми сплаченого судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №78134-5806-2038 від 06.07.2020 про визначення податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в загальному розмірі 90 670,57 (дев`яносто тисяч шістсот сімдесят) грн. 57 коп.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУНОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 906,80 грн (дев`ятсот шість гривень 80 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2020 року.

Суддя Білова О.В.