Справа № 640/18094/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Київ № 640/18094/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"
доШевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (згідно позову)Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000"
провизнання протиправними та скасування постанов
представники учасників справи: позивача - Погосян С.Г.; відповідача та третьої особи - не з`явилися,
ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код - 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (адреса: 71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код - 19355964) (далі - позивач, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Підприємство, Боржник) подано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 04032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110, ідентифікаційний код - 34967593), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчука Костянтина Петровича, в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61451265 про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.03.2020;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 61451265 від 04.03.2020 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 61451265 від 04.03.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/18094/20, постановлено розглядати справу за правилами, передбаченими ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України) у судовому засіданні 27.08.2020, витребувано у Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії матеріалів ВП № 61451265.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2020 повторно витребувано у Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії матеріалів ВП № 61451265; розгляд справи призначено на 01.10.2020.

Вказаної дати розгляд справи відкладено до 13.10.2020.

Призначеного дня у судовому засіданні представник позивача підтримав, за викладених у позові підстав, позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позовну заяву.

Поряд з цим представником Підприємства до суду надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

За ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 194 КАС України).

За таких обставин приймаючи до уваги заявлене позивачем клопотання, беручи до уваги належне повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 та ч. 3 ст. 268 КАС України.

Разом з тим суд примічає, що у відповідності до ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Суд відмічає, що з моменту відкриття провадження у справі, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило.

Поряд цим 02.09.2020 через канцелярію до суду від ДВС надійшли матеріали виконавчого провадження ВП № 61451265.

Письмових пояснень третя особа до суду не подала.

В той же час 27.08.2020 до суду ТОВ "Автопоставка 3000" подано лист б/н від 25.08.2020, в якому товариство звертає увагу на сплату Боржником боргу у повному обсязі. Третя особа просить суд слухати справу за відсутності уповноваженого представника.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.11.2019 Господарським судом міста Києва у справі № 910/9156/19 винесено рішення про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопоставка 3000» 412 296,03 грн. - основного боргу, 4 941,81 грн. процентів річних, 16 088,87 грн. втрат від інфляції, 9 518,35 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі № 910/9156/19, 12.12.2019 виданий наказ № 910/9156/19.

04.03.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком Костянтином Петровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61451265 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/9156/19.

Цього ж дня державним виконавцем Савчуком К.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу - 44 284,50 грн.

Також в цей день Савчуком К.П. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума мінімальних витрат - 457,92 грн.

Підприємство примічає, що заборгованість в розмірі 340 590,46 грн. була сплачена Боржником до відкриття виконавчого провадження № 61451265 платіжними дорученнями: № 2569 від 11.02.2020 на суму 45 981,67 грн., № 2588 від 11.02.2020 на суму 195 007,94 грн., № 2582 від 11.02.2020 на суму 69 052,02 грн., № 3621 від 02.03.2020 на суму 16 088,87 грн., № 3622 від 02.03.2020 на суму 4 941,81 грн., № 3623 від 02.03.2020 на суму 9 518,35 грн.

Станом на 04.03.2020 заборгованість за рішенням суду № 910/9156/19 складала 102 254,40 грн., і була сплачена до отримання боржником постанов у ВП № 61451265 та здійснення заходів примусового виконання рішення, що підтверджується платіжними дорученнями: № 4153 від 05.03.2020 на суму 11 958,32 грн., № 4154 від 05.03.2020 на суму 0,06 грн., № 4155 від 05.03.2020 на суму 0,01 грн., № 4498 від 16.03.2020 на суму 9 196,33 грн., № 4499 від 16.03.2020 на суму 72 851,99 грн., № 4501 від 16.03.2020 на суму 0,01 грн., № 4504 від 16.03.2020 на суму 8 247,68 грн.

Тобто 16.03.2020 Державним підприємством «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» заборгованість за рішенням Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 було сплачено в повному обсязі.

Позивач наголошує, що рішення суду № 910/9156/19 боржником виконано добровільно до моменту отримання постанов ВП № 61451265 від 04.03.2020 про відкриття провадження, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та до вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Отже дії старшого державного виконавця Савчука К.П. Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору в розмірі 44 284,50 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі - 457,92 грн. є такими, що порушують норми діючого законодавства.

Окремо Підприємство відзначає, що Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлена пряма заборона вчиняти виконавчі дії, в тому числі, і щодо виконання рішень судів, якими встановлено стягнення грошових коштів із боржників (за винятком, вказаним в Законі).

20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Станом на 20.10.2019 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» включено дані про боржника: Орган управління МІНЕНЕРГО 00035642 Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 252011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11».

Так відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Вважаючи, що дії відповідача та спірні постанови такими, що не відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження», позивачем подано на розгляд судом відповідний позов.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

04.03.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П., на підставі заяви б/н від 02.03.2020 представника ТОВ "Автопоставка 3000" Коршуна Т.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61451265, згідно виконавчого листа № 910/9156/19, виданого 12.12.2019 Господарським судом міста Києва про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000" (вул. Київська 34, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, ) 412 296,03 грн. основного боргу, 4 941,81 грн. процентів річних, 16 088,87 грн. втрат від інфляції та 9 518,35 грн. витрат зі сплати судового збору (всього 442 845,06 грн.). Згідно мотивувальної частини постанови, стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000", а боржником - "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Цього ж дня вказаним державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу - 44 284,50 грн. (нижче - Постанова-1), та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 457,92 грн. (альтернативно - Постанова-2).

Стверджуючи на протиправності дій ДВС з винесення наведених постанов, а також вказуючи про неправомірність Постанов, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», та іншими нормативно-правовими актами (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За ст.ст. 1, 3, 4, 26 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

З наведених положень Закону випливає про: визначення питань, що стосуються загальних засад виконавчого провадження; рішення, що підлягають примусовому виконанню; вимоги до виконавчого документа; питання початку примусового виконання рішення.

Статтями 18, 19 Закону визначені обов`язки виконавців, та сторін виконавчого провадження.

Так виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

В свою чергу сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З вказаних норм видно про обов`язок виконавців розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Варто наразі відмітити, що зауважені приписи Закону підлягають застосуванню, наприклад, із положеннями ч. 11 ст. 27 Закону, за якою виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та із абз. 5 п. 8 розд. ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», за яким, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином у випадку подання стороною виконавчого провадження до виконавця заяви/клопотання про виконання боржником рішення про стягнення коштів частково до моменту відкриття виконавчого провадження, що, відповідно, обумовлює виключення стягнення із боржника виконавчого збору із суми, на яку було виконано рішення останнім, на виконавця покладається обов`язок розглянути відповідну заяву/клопотання і, як наслідок, врахувати такі обставини при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження з урахуванням приписів ч. 11 ст. 27 Закону та абз. 5 п. 8 розд. ІІІ Інструкції.

Окремо суд відмічає, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

В силу ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону).

Положеннями абз. 1-4 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (п. 8 розд. ІІІ Інструкції).

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження (п. 2 розд. VI Інструкції).

Згідно абз. 13 п. 8 розд. ІІІ Інструкції державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

За ст. 42 Закону, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З огляду на відзначені положення Закону та Інструкції варто окреслити, по-перше, що, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору.

По-друге, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

По-третє, на державного виконавця покладається обов`язок відкрити виконавче провадження як за постановою про стягнення виконавчого збору, так і за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, чим, фактично, визначається порядок виконання таких постанов в порядку, встановленому Законом, а відповідно, винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на стадії винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не є тотожним питанню відкриття виконавчих проваджень за такими постановами, а також їх виконання у порядку, передбаченому Законом.

Як видно з матеріалів справи 02.03.2020 представником ТОВ "Автопоставка 3000" Коршуна Т.О. подано до ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту заяви видно, що стягувачем було повідомлено Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про частково сплату ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" боргу згідно наказу Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 від 12.12.2019 в розмірі 310 041,63 грн., із загальної суми 442 845,06 грн.

Таким чином до моменту відкриття (04.03.2020) виконавчого провадження ВП № 61451265 ДВС було обізнане про часткову сплату Боржником боргу в сумі 310 041,63 грн.

Відповідно несплачена сума боргу за наказом Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 від 12.12.2019 станом на 02.03.2020 становила 132 803,43 грн.

При цьому з матеріалів справи випливає про сплату до 02.03.2020 Боржником 340 590,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 2569 від 11.02.2020 на суму 45 981,67 грн., № 2588 від 11.02.2020 на суму 195 007,94 грн., № 2582 від 11.02.2020 на суму 69 052,02 грн., № 3621 від 02.03.2020 на суму 16 088,87 грн., № 3622 від 02.03.2020 на суму 4 941,81 грн., № 3623 від 02.03.2020 на суму 9 518,35 грн.

Разом з цим доказів інформування ДВС з боку стягувача або Боржника про факт сплати Підприємством коштів на загальну суму саме 340 590,66 грн. матеріали справи не містять, а тому суд виходить із обізнаності ДВС про сплату ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суми боргу за наказом Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 від 12.12.2019 в розмірі конкретно 310 041,63 грн.

04.03.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П., на підставі заяви б/н від 02.03.2020 представника ТОВ "Автопоставка 3000" Коршуна Т.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61451265, згідно виконавчого листа № 910/9156/19, виданого 12.12.2019 Господарським судом міста Києва про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000" (вул. Київська 34, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, ) 412 296,03 грн. основного боргу, 4 941,81 грн. процентів річних, 16 088,87 грн. втрат від інфляції та 9 518,35 грн. витрат зі сплати судового збору (всього 442 845,06 грн.).

У відповідності до п. 3 цієї постанови постановлено про стягнення з Боржника виконавчого збору у розмірі 44 284,50 грн.

Того ж дня державним виконавцем Савчуком К.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу - 44 284,50 грн., та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 457,92 грн.

Надалі в період з 05.03.2020 по 16.03.2020 включно Боржником сплачено на користь стягувача залишок суми боргу згідно наказу Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 від 12.12.2019, що підтверджується платіжними дорученнями: № 4153 від 05.03.2020 на суму 11 958,32 грн., № 4154 від 05.03.2020 на суму 0,06 грн., № 4155 від 05.03.2020 на суму 0,01 грн., № 4498 від 16.03.2020 на суму 9 196,33 грн., № 4499 від 16.03.2020 на суму 72 851,99 грн., № 4501 від 16.03.2020 на суму 0,01 грн., № 4504 від 16.03.2020 на суму 8 247,68 грн.

17.03.2020 Підприємством подано до ДВС клопотання, яким останнього проінформовано про сплату Боржником 340 590,46 грн. до моменту відкриття виконавчого провадження ВП № 61451265, та 442 845,06 грн. в цілому; дані обставини Боржник просив врахувати при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Наразі в аспекті вчинення відповідачем дій з примусового виконання рішення, суд відмічає, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже для встановлення обставин протиправності оспорюваних дій та постанов, необхідним є перевірка судом окреслених дій та рішень на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

За ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

З огляду на викладені процесуальні приписи, враховуючи, що станом на 02.03.2020 ДВС було проінформоване про часткову сплату ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" боргу згідно наказу Господарського суду міста Києва № 910/9156/19 від 12.12.2019 в межах 310 041,63 грн., зважаючи, що в силу вимог Закону та Інструкції, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що винесення ДВС Спірної постанови-1 в межах 31 004,16 грн. (442 845,06 грн. - 310 041,63 грн. / 10 * 100) вчинено в розріз приписів ст. 27 Закону та абз. 5 п. 8 розд. ІІІ Інструкції, що, як наслідок, обумовлює прийняття Постанови-1, в частині 31 004,16 грн., без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За примічених висновків суд вважає, що обґрунтованими є доводи позивача щодо протиправності дій та Спірної постанови-1 в частині 31 004,16 грн., що є підставою для їх скасування у судовому порядку у відповідних частинах.

Щодо обізнаності ДВС про сплату Боржником до 02.03.2020 коштів в сумі 340 590,66 грн., то, як виокремлювалося судом вище, станом на зауважену дату доказів повідомлення ДВС стягувачем або Боржником про сплату 340 590,66 грн., як, між іншим, і доказів сплати 442 845,06 грн., матеріали справи не містять.

Протилежного до суду не представлено.

Разом з цим суд наголошує, що саме реальна обізнаність державного виконавця про обставини виконання боржником рішення про стягнення коштів до моменту відкриття виконавчого провадження кореспондує до відсутності підстав для стягнення виконавчого збору з відповідних сум, а тому судом відхиляються, як невмотивовані, доводи Боржника про відсутність у ДВС будь-яких підстав для прийняття Спірних постанов через повідомлення Підприємством ДВС про факт сплати 340 590,66 грн. до 02.03.2020, та 442 845,06 грн. до 17.03.2020 вже після надходження на адресу позивача копій Постанов.

Окремо суд акцентує, що беручи до уваги приписи ст.ст. 26, 27 Закону та Інструкції, винесення державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження узгоджується з приміченими нормативними положеннями, і, водночас, виконання таких постанов здійснюється у порядку, передбаченому Законом, зокрема потребує прийняття державним виконавцем постанов про відкриття виконавчих проваджень за такими постановами, що свідчить про недоведеність позивачем доводів про відсутність підстав для прийняття відповідачем оспорюваних постанов на стадії відкриття ВП № 61451265 як такого.

В частині тверджень позивача про встановлення Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» прямої заборони вчинення виконавчих дій, в тому числі, і щодо виконання рішень судів, якими встановлено стягнення грошових коштів із боржників, зокрема Підприємства, суд вказує таке.

20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (далі - Закон № 145-ІХ).

Згідно з п. 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Судом встановлено, що до додатку 2 "Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані" до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" станом на 20.10.2019 включено - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (252032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код - 00035642).

Суд зазначає, що з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/5697/18 та в ухвалах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.07.2020 у справі № 904/3535/16, від 03.08.2020 у справі № 910/7176/19.

Так, на думку суду, вказані обставини спростовують доводи позивача про неможливість виконання відповідного рішення суду, де боржником у виконавчому провадженні № 61451265 є Підприємство (ідентифікаційний код - 24584661).

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, судові витрати пропорційно до розміру задоволених підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчука Костянтина Петровича, в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61451265 про стягнення виконавчого збору від 04.03.2020 в розмірі 31 004,16 грн. (тридцять одна тисяча чотири гривні 16 копійок).

3. Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 61451265 від 04.03.2020 в частині 31 004,16 грн. (тридцять одна тисяча чотири гривні 16 копійок).

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код - 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (адреса: 71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код - 19355964) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 04032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110, ідентифікаційний код - 34967593) понесені ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька атомна електрична станція" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко