Справа № 640/23951/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Київ № 640/23951/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням уточнення, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахування ОСОБА_1 пенсії, а саме:

1) у розмірі 65% грошового забезпечення (розмір встановлено згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. у справі № 640/19132/18) з 01.01.2019р., у тому числі з додатковим урахуванням грошового забезпечення: надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 50%; надбавки за стаж служби 50%; надбавки за специфічні умови проходження служби 100%.

2) у розмірі 68% грошового забезпечення з 01.08.2019р., у тому числі з додатковим урахуванням грошового забезпечення: надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 50%; надбавки за стаж служби 50%; надбавки за специфічні умови проходження служби 100%.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату перерахованої пенсії без обмежень граничного розміру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2019р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що станом на 01.08.2019р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», а також враховуючи обставини встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. у справі №640/19132/18 позивач набув права на перерахунок пенсії в більшому відсотковому значенні розміру пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років.

Також, мотивуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначено, що з 01.01.2019р. позивач набув права на перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України» у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення поліцейських.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про безпідставність позовних вимог та вказав, що перерахунок пенсії здійснено на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення станом на 20.03.2018р. за відповідною посадою, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам». Повторний перерахунок пенсії позивачу здійснено у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. у справі №640/19132/18. Додатково, Відповідачем наголошено, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих відповідними уповноваженими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідках.

З метою повного всебічного та об`єктивного вирішення справи ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2020р. зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду : - належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача; - інформацію, щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2019р. у справі №640/19132/18; - детальний розрахунок розміру пенсій Позивача на даний час; - довідку про розмір грошового забезпечення, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії позивачу на даний час; - письмові пояснення та докази на їх підтвердження, в яких підтвердити або спростувати надходження від позивача оригіналу довідки Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.08.2019р. № 978 в додатку до звернення позивача від 18.09.2019р.

В той же час, зобов`язано позивача надати суду: - звернення позивача від 18.09.2019р. до Пенсійного фонду України та докази надіслання (вручення) відповідачу; - довідку Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.08.2019р. № 978 та докази її надіслання (вручення) відповідачу.

На виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем 13.07.2020р. та 22.07.2020р. через канцелярію суду подано заяви на виконання вимог ухвали суду із відповідними додатками; відповідачем 03.08.2020р. через канцелярію суду супровідним листом надано витребувану судом копію пенсійної справи позивача.

Позивачем неодноразово подавались клопотання про прискорення розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером військовослужбовцем, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду з вересня 2015 року та після звільнення з органів внутрішніх справ йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII.

Згідно із протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 01.12.2015р. пенсія позивача обрахована в основному розмірі 56 % грошового забезпечення (22 роки вислуги).

Відповідачем у відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» та на підставі довідки від 20.03.2018р №22/6-72291 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) виданої Міністерством внутрішніх справ України проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016р.

Вказаний перерахунок здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 4 400,00 грн.; оклад за військовим званням - 2 200,00 грн.; процентна надбавка за стаж служби 45 % - 2 970,00 грн.; премія (103,795%) - 9 932,70 грн.

Розмір грошового забезпечення визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошового забезпечення поліцейських Національної поліції».

В подальшому позивач 25.09.2018р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років, а саме: з 01.08.2016р. в розмірі 59% грошового забезпечення (вислуга 23 роки); з 01.08.2017р. в розмірі 62% грошового забезпечення (вислуга 24 роки); з 01.08.2018р. в розмірі 65% грошового забезпечення (вислуга 25 років).

Як свідчать матеріали пенсійної справи позивача, у відповідь на дану заяву Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві листом від 27.11.2018р. №120297/03 повідомлено ОСОБА_1 , що підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18, яке набрало законної сили 12.09.2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з 26.09.2017р. в розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018р. в розмірі 65% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії позивачу з 26.09.2017р. в розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018р. в розмірі 65% грошового забезпечення.

Як свідчать наявні в матеріалах пенсійної справи позивача (№ -МВС) протоколи про перерахунок пенсії, на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 26.09.2017р. у розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018р. у розмірі 65% грошового забезпечення.

Позивач 18.09.2019р. надіслав відповідачу заяву щодо забезпечення виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі № 640/19132/18 та здійснення перерахунку пенсії з 01.08.2019р. в розмірі 68% грошового забезпечення. На підтвердження перебування ОСОБА_1 на посаді в органах Національної поліції України з 07.11.2015р. по дату видачі, позивачем надано довідку Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.08.2019р. №978.

У відповідь на вказане звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 28.10.2019р. № 24231/6-11 проінформовано позивача, що перерахунок пенсії згідно із рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі № 640/19132/18 відповідачем проведено, а також повідомлено, що законодавством не передбачено проведення перерахунку пенсії у зв`язку із зміною вислуги років.

31.10.2019р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії (вх. №122904 від 31.10.2019р.) в якій просив: 1) здійснити перерахунок пенсії у розмірі: - з 01.01.2019р. у розмірі 65% грошового забезпечення, у тому числі з додатковим урахуванням грошового забезпечення: надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 50%; надбавки за стаж служби 50%; надбавки за специфічні умови проходження служби 100%; - з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення, у тому числі з додатковим урахуванням грошового забезпечення: надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 50%; надбавки за стаж служби 50%; надбавки за специфічні умови проходження служби 100%. 2) виплату перерахованої пенсії здійснити без обмежень граничного розміру.

Розглянувши заяву позивача Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено, що відповідачем у жовтні 2019 року проведено відповідний перерахунок пенсії позивача в порядку визначеному рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі № 640/19132/18. Інших зобов`язань щодо перерахунку пенсії позивача рішенням суду не встановлено.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.08.2019р. в розмірі 68% грошового забезпечення в зв`язку із збільшенням вислуги років.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведеною нормою Кодексу адміністративного судочинства України визначені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили.

Отже, за змістом частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільненні від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої господарської, цивільної або адміністративної справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як встановлені.

Водночас, передбачене частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом, як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Для спростування преюдиційних обставин передбачених частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази оцінюються судом, що розглядає справу у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини, що розглядаються, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської, цивільної або адміністративної справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Під час розгляду адміністративної справи №640/23951/19, суд звертає увагу, що обставини справи, що стосуються встановлення права позивача на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років, встановлено в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18.

Зокрема, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18 встановлено наступне: «відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.09.2015 № 2018 о/с «По особовому складу» на підставі підпункту «в» пункту 64 (через обмежений стан здоров`я) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління документального забезпечення - начальника відділу забезпечення діяльності керівництва МВС управління документального забезпечення Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення, з 29 вересня 2015 року, установивши щомісячну премію за вересень 2015 року в розмірі 2695 грн., з виплатою компенсації за 14 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років, одноразової грошової допомоги при звільненні та для призначення пенсії складає 22 роки 01 місяць 28 днів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.10.2015 № 2123 о/с ОСОБА_1 призначено заступником начальника управління документального забезпечення - начальником відділу забезпечення діяльності керівництва МВС Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення з 30.09.2015. Стаж державної служби, що дає право на одержання надбавки за вислугу років в органах виконавчої влади - 18 років 2 місяці 1 день.

Згідно із наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2342 о/с, ОСОБА_1 звільнено за переведенням до Національної поліції з 06.11.2015 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 94 о/с ОСОБА_1 призначено заступником начальника Департаменту - начальником управління».

Також, досліджуючи матеріали адміністративної справи Окружним адміністративним судом м. Києва в рішенні від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18 з`ясовано, що ОСОБА_1 з 30.09.2015р. призначено пенсію за вислугу років, розмір якої становив 56% сум грошового забезпечення, враховуючи, що він мав календарну вислугу років - 22 роки. В подальшому позивач з 30.09.2015 продовжив роботу на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу» у Міністерстві внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 у Національній поліції України».

Судом під час розгляду адміністративної справи №640/19132/18 встановлено право позивача на зарахування до вислуги років його роботу після призначення пенсії в Міністерстві внутрішніх справ України та в Національній поліції України.

Враховуючи обставини справи та з огляду на положення пункту «а» частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо збільшення пенсії на 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років, суд у справі №640/19132/18 прийшов до висновку про наявність права у позивача для здійснення перерахунку призначеної пенсії: з 01.08.2016р. в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017р. в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення.

Таким чином під час розгляду даної справи, суд вважає преюдиційними обставини встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18, так як склад учасників адміністративної справи №640/19132/18 є ідентичним учасникам даної справи. А саме, обставини, що стосуються: - безперервності часу роботи позивача - після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) 29.09.2015р., ОСОБА_1 з 30.09.2015р. продовжив роботу на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу» у Міністерстві внутрішніх справ України, а з 07.11.2015р. у Національній поліції України»; - правомірності включення періоду з 30.09.2015р. по дату звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії від 25.09.2018р. (разом із відповідною довідкою, яка підтверджує, що позивач з 07.11.2015р по дату отримання такої довідки (10.09.2018р.) працює в Національній поліції та перебуває на посаді заступника начальника Департаменту документального забезпечення - начальника управління); наявності права у позивача для здійснення перерахунку призначеної пенсії: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення у зв`язку із збільшенням вислуги років.

Таким чином, у даному випадку, суд вважає, що висновок Окружного адміністративного суду м. Києві викладений в рішенні від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18, що набрало законної сили 12.09.2019р., щодо права позивача на перерахунок призначеної пенсії: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення, не потребує доказування в адміністративній справі, що розглядається.

Також, суд звертає увагу, що під час розгляду даної справи відповідачем жодним чином не спростовано вказані обставини, та не доведено невідповідність чинному законодавству права позивача на зарахування до вислуги років періоду з 30.09.2015р. по дату звернення до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про перерахунок пенсії та відсутності у позивача права на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років .

Доводи відповідача по вказаній частині позовних вимог зводяться лише до цитування частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII та відсутності вказівки у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років.

З приводу вказаного суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 13 «Розміри пенсій за вислугу років» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII до вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

У свою чергу абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» передбачено, що до вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Враховуючи положення пункту «ж» частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Суд наголошує, що обставини, які підтверджують право Позивача на збільшення вислуги років у відповідності до процитованих норм встановлено рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18, яке набрало законної сили 12.09.2019р. та не спростовано відповідачем належними доказами під час розгляду даної справи.

Також, судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки з місця роботи від 14.11.2019р. №1268, виданої Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України ОСОБА_1 позивач з 07.11.2015р. по 14.11.2019р. працює в Національній поліції України, перебуває на посаді заступника начальника Департаменту документального забезпечення - начальника управління.

Суд, зазначає, що інформація, що міститься у довідці з місця роботи від 14.11.2019р. №1268, яка безпосередньо досліджена судом, згідно із листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 09.07.2020р. №С-1103/12/1/3/03-2020, що міститься в матеріалах справи є аналогічною за змістом наданої позивачем разом із заявою від 18.09.2019р. про перерахунок пенсії до органів Пенсійного фонду України довідки від 21.08.2019р. року № 978 в частині відомостей щодо перебування позивача на посаді державного службовця в Національній поліції України з 07.11.2015р. по дату видачі такої довідки.

Тобто, позивачем підтверджено, що станом на 18.09.2019р. (дата звернення із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2019р. в розмірі 68% грошового забезпечення) та станом на 31.10.2019р. (дата повторного звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в тому числі з врахуванням збільшення вислуги років до 26 років) вислуга років позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII становить більше 26 років.

Жодних пояснень від відповідача, які б спростовували вказані обставини під час розгляду даної справи до суду не надходило, в тому числі не спростовано факт надходження від позивача оригіналу довідки Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.08.2019р. № 978 в додатку до звернення позивача від 18.09.2019р.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XIІ).

При цьому суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, також регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1 (надалі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку№ 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Водночас, абзацом 1 пункту 4 Порядку №3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України.

Вказане, спростовує доводи відповідача, що єдиною підставою перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, є лише рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру грошового забезпечення за посадами військовослужбовців.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, законодавцем обмежується право перерахунку раніше призначеної пенсії виключно лише звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань.

Беручи до уваги, що збільшення вислуги років безпосередньо впливає на підвищення розміру пенсії, який визначено відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, а також обставини встановлені в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18, та враховуючи, що позивачем на підтвердження права на перерахунок пенсії надано відповідну довідку, яка доводить факт перебування ОСОБА_1 на посаді в Національній поліції України, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років до 26 років з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення відповідно до положень статтей 13, 17, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, на підставі поданої заяви та доданої до неї документами, що підтверджують факти, які дають право на підвищення розміру пенсії.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на частину 5 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, оскільки дана норма не може застосовуватися до спірних правовідносин, так як стосується поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні. Проте, відповідачем жодним чином не обґрунтовано можливість застосування даної норми до спірних правовідносин, а наявні матеріали справи не містять відомостей про поновлення виплати пенсії позивачу після перерви в її одержанні.

Також, судом взято до уваги, що законодавець виділяє особливості обрахування вислуги років для осіб зазначених у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (до яких належить позивач) додатково зараховуючи таким особам до вислуги років час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, під час розгляду справи у суді не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку пенсії з 01.08.2019р. в розмірі 68% грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення.

У зв`язку з чим, з метою найбільш ефективного захисту порушеного права позивача, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення.

Що стосується позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною в частині не перерахунку пенсії включаючи додаткові та збільшені види грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Як встановлено, під час розгляду даної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII.

Згідно із наявним у справі перерахунком пенсії вбачається, що пенсію позивача перераховано з 01.01.2016р. на підставі довідки №22/6-72291 від 20.03.2018р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) виданої Міністерством внутрішніх справ України, виходячи із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 4 400,00 грн.; оклад за військовим званням - 2 200,00 грн.; процентна надбавка за стаж служби 45 % - 2 970,00 грн.; премія (103,795%) - 9 932,70 грн.

Як свідчать матеріали справи, вперше перерахунок пенсії позивачу здійснювався відповідно до пункту 3 Постанови «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103 (далі - Постанова №103). Розмір грошового забезпечення визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

В подальшому на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р., яке набрало законної сили 12.09.2019р., по справі №640/19132/18 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 26.09.2017р. у розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018р. у розмірі 65% грошового забезпечення.

Нормативно-правовим актом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII .

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частиною 4 статті Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

На виконання вказаних положень частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.02.2008р. № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393», відповідно до якого встановлений порядок проведення перерахунку пенсій (далі - Порядок №45).

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка також прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, визначено особливості проведення перерахунку пенсій деяких категорій осіб.

Зокрема, абзацом 1 пункту 3 постанови №103 передбачено: перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

При цьому Абзацом 2 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 р. проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

Також Порядок № 45 доповнено у відповідності до постанови № 103 додатком 3 у якому міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Водночас алгоритм дій, який повинен вчинити, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Зокрема, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням розміру грошового забезпечення (31.10.2019р.) пункт 2 Порядку № 45 передбачав, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

У силу п. 3 Порядку №45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Довідки видаються на осіб, які звільнені із служби в апараті МВС, органах та підрозділах МВС, в закладах, на підприємствах та в установах, що належать до сфери управління МВС (крім органів, підрозділів, закладів та установ, передбачених абзацами четвертим, п`ятим і сьомим цього пункту) - МВС.

Пунктом 9 Порядку № 45 передбачено, що Пенсійний фонд України та його головні управління мають право перевіряти правильність складення довідок.

Водночас, права самостійно визначати розмір грошового забезпечення, що впливають на обчислення розміру пенсії при її перерахунку, Пенсійний фонд України та його головні управління не мають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019р. по справі №240/6263/18, яка набрала законної сили 19.02.2020р.

При цьому, як вже було зазначено судом питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює також Порядок №3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що головні управління Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення лише після надходження довідок встановленого зразка.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №636/662/17, від 03.07.2018 у справі №709/2728/16-а, від 10.07.2018 у справі №553/3053/16-а.

Як зазначив відповідач у відзиві, перерахунок пенсії позивачу здійснений на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Про відсутність будь яких інших довідок про розмір грошового забезпечення також свідчить поданий позивачем лист Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 24.10.2019р. №22/6-249зі відповідно до якого: «довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача оформлена Міністерством внутрішніх справ України 20.03.2018р. за №22/6-72291 та направлена листом від 26.03.2018р. №22/6-1433 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві». Під час розгляду даної справи судом встановлено, що вказана довідка міститься в матеріалах пенсійної справи позивача за №-МВС та використана відповідачем для визначення розміру та складових грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.01.2016р. у відповідності до пункту 3 Постанови №103.

Таким чином, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві - виконано покладені на нього положеннями Порядку №45 обов`язки з перерахунку пенсії позивача, з огляду на надану уповноваженим органом довідку. Відтак, суд не вбачає протиправності у діях відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до вимог ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в межах спірних правовідносин щодо перерахунку пенсії позивача, відповідач, під час реалізації наданих йому законом повноважень, законодавчо зобов`язаний виходити з тих видів грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії, що визначні у довідці відповідного уповноваженого органу, оскільки врахування при перерахунку інших видів грошового забезпечення, ніж ті, що передбачені довідкою, буде порушенням Порядку № 45 та свідчитиме про вчинення пенсійним органом протиправних дій.

Між тим, позивачем не було надано суду доказів оскарження дій уповноваженого органу щодо складання та направлення відповідачу на підставі вимог Порядку № 45 довідки з визначеними у ній видами грошового забезпечення, для перерахунку пенсії позивача, лише у вигляді посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за стаж служби в органах внутрішніх справ у розмірі 45% та премії, зобов`язання надати довідку з урахуванням інших видів грошового забезпечення та з процентною надбавкою за вислугу років у розмірі 50%, як не було заявлено таких вимог і в межах розгляду даної справи.

Таким чином, судом встановлено правомірність здійснення відповідачем перерахунку пенсії на підставі наданої уповноваженим органом довідки, оскільки підстави для включення інших видів грошового забезпечення до такого перерахунку у Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, з урахуванням зазначеного вище, були відсутні.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позовних вимог про перерахунок пенсій включаючи додаткові та збільшені види грошового забезпечення.

Що стосується позовних вимог в частині виплати перерахованої пенсії без обмежень граничного розміру суд зазначає наступне.

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в листі від 03.12.20219р. №293339/03 повідомило про те, що виплата перерахованої пенсії позивачу у зв`язку із виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі № 640/19132/18 проводилася з урахуванням ст. 43 Закону України статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VІ), якою визначено, що максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема призначених (перерахованих) відповідно до Закону, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність на виконання рішення суду нараховані кошти за період з 01.01.2018р. по 11.09.2019р. будуть виплачені Позивачу в Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р.

При цьому під час судового розгляду встановлено, що згідно протоколу перерахунку пенсії з 26.09.2017р. (відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019 по справі №640/19132/18) перерахунок пенсії здійснено з урахуванням максимального розміру пенсії. Крім цього, як вбачається із розрахунків на доплату, що наявні в матеріалах пенсійної справи позивача, з 26.09.2017р. по 31.12.2017р. перерахунок пенсії позивача здійснювався з урахуванням максимального розміру пенсії - 10 740,00 грн. В подальшому починаючи із січня 2018 року перерахунок пенсії здійснювався без вказаних обмежень.

Також, судом взято до уваги, що відповідно до висновку рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019 по справі №640/19132/18, під час розгляду вказаної справи судом не встановлено обставин щодо порушення права позивача обмеженням виплати пенсії строком або розміром.

Водночас, відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII чинній з 01.01.2016р. по 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17 та від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, суд звертає увагу, що захисту підлягають лише порушені права та інтереси особи, тобто передбачено наявність встановленого судом факту їх порушення в той час, як позовні вимоги, що спрямовані на майбутнє не підлягають задоволенню.

Водночас, частина заявлених позовних вимог ОСОБА_1 сформульована наступним чином «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату перерахованої пенсії без обмежень граничного розміру», отже, частина вказаних вимог спрямована на майбутнє, а тому не підлягає задоволенню.

В той же час, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18 з 26.09.2017 без обмежень граничного розміру.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Код ) щодо не проведення перерахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2019р. у розмірі 68% грошового забезпечення.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію, перераховану відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2019р. по справі №640/19132/18 без обмежень граничного розміру.

5. У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій