Справа № 638/4864/20
Суддя: Омельченко К. О.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4864/20
Провадження № 2-а/638/218/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Омельченко К.О.

за участю секретаря Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 рота 1 батальйон 4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Охапкіна Євгенія Євгенійовича (адреса: м. Харків, вул.Шевченка, 315-а), Управління патрульної поліції в Харківській області (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315-а) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.04.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до поліцейського - інспектора взводу 1 рота 1 батальйон 4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Охапкіна Євгенія Євгенійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання неправомірними дії поліцейського щодо складання 26.03.2020 року відносно водія ОСОБА_1 Постанови серії ДП18 №467225 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та скасування зазначеної Постанови.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у постанові про накладення стягнення інспектором вказано, що позивач 26.03.2020 року інспектором взводу 1 рота 1 батальйон 4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Охапкін Євген Євгенійович відносно Момот Віталія Миколайовича було складено Постанову серії ДП 18 №467225 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Жодних доказів винуватості та вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР у поліцейських не має та не може бути, оскільки він ПДР не порушував. На час перевірки у нього документів у нього був нявний Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на бланку серії №ЕР-125629182 ПрАТ "СК Альфа Страхування" від 25.01.2020 року на ім`я ОСОБА_1 на ТЗ - Nissan Patrol держ.номерний знак НОМЕР_1 . Зазначений поліс має QR-код для можливості його перевірки. Зазначений Поліс оформлено 25.01.2020 року. Дія зазначеного Полісу - до 24.01.2021 року, - про що зазначено у самому Полісі. Поліс був оформлений у відповідності до вимог законодавства, мав мокру печатку та підписом представника страхової компанії. На підтвердження надав поліс суду. Також позивач зазначив, що Поліс пред`являвся для огляду поліцейському. Проте, з незрозумілих причин, та за надуманими підставами поліцейського зазначений Поліс та його наявність не задовольнила. Також позивач зазначає, що поліцейський мав можливість перевірити в єдиній централізованій базі даних цей поліс у разі наявності у поліцейського сумнівів, проте поліцейський цього не зробив. У зв`язку з наведеним, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Також позивач в обґрунтування позову зазначає, що він заявляв вимогу не розглядати адміністративні матеріали без його адвоката з яким у нього укладено Договір про надання правової допомоги, що він бажав скористатись кваліфікованою правовою допомогою під час розгляду адміністративних матеріалів, проте поліцейським вимоги КУпАП не виконано, а адміністративний матеріал розглянуто на місті. Також позивач зазначає, що з поліцейським, який складав постанову, у позивача з ним мав місце конфлікт ще до початку складання ним Постанови, тому у позивача були сумніви в неупередженості поліцейського про що позивач зазначав поліцейському, та просив щоб справу розглядав інший поліцейський з яким у нього не було конфлікту. Також позивач зазначає, що поліцейський формально підійшов до розгляду адміністративного матеріалу, оскільки у оскаржуваній Постанові не зазначив, який пункт ПДР порушив позивач. Вважає постанову необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із істотним порушеннями процесуальних норм, такою що підлягає скасуванню. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його постановлено або вчинено, а суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови серії ДП18 №467225 від 26.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 26.03.2020 року при оформлення ДТП не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 850, 00 грн.

Не погоджуючись з постановою відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 522/6111/16-а (№ К/9901/11751/18); та у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 в справі №752/15787/16-а.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, розглядаючи справу та приймаючи оскаржувану постанову без складання протоколу на місці вчинення такого правопорушення, інспектор патрульної поліції Охапкін Є.Є. діяв відповідно до чинних на час виникнення спірних відносин положень КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. У позовній заяві, позивач заперечує факт того, що він не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та заперечує факт того, що не надав на вимогу інспектора поліції поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 є в наявності Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на бланку серії №ЕР-125629182 ПрАТ "СК Альфа Страхування" від 25.01.2020 року на ім`я ОСОБА_1 на ТЗ - Nissan Patrol держ.номерний знак НОМЕР_1 . Зазначений поліс має QR-код для можливості його перевірки. Зазначений Поліс оформлено 25.01.2020 року. Дія зазначеного Полісу - до 24.01.2021 року, - про що зазначено у самому Полісі. Поліс був оформлений у відповідності до вимог законодавства, має мокру печатку та підпис представника страхової компанії. Зазначені у оскаржуваній постанові обставини також спростовуються відомостями про Поліс та строк його дії, що містяться в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Доступ до такої бази відкритий, та можуть бути перевірені посадовою особою у разі наявності будь-яких сумнівів. Протягом розгляду справи відповідачем суду жодних доказів на підтвердження винуватості позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, як то: пояснення свідків, відеофіксація на спеціальні службові засоби, пояснення водія ОСОБА_1 , та інші докази, передбачених ст.251 КУпАП, - відповідачем не надано. Також жодних доказів винуватості позивача до оскаржуваної Постанови також не додано.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, у адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, на підтвердження встановленого в постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, передбачених статтею 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім постанови, відповідачем не надано.

При цьому надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, незважаючи на не згоду позивача з вчиненням ним адміністративного правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України, що суперечить вимогам статті 251 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, відповідач же доказів в обґрунтування прийнятого рішення у формі постанови до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3,6,9,77,122,139,243-246,262,286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського - інспектора взводу 1 рота 1 батальйон 4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Охапкіна Євгенія Євгенійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського - інспектора взводу 1 рота 1 батальйон 4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Охапкін Євген Євгенійович щодо складання 26.03.2020 року відносно водія ОСОБА_1 Постанови серії ДП18 №467225 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст.126 ч.1 КУпАП, та зазначену Постанову скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2020року.

Головуючий: Суддя Омельченко К.О.