Справа № 640/12269/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 листопада 2020 року справа №640/12269/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправним та скасування рішення відповідача про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій в розмірі 17 401,07 грн.; 2) зобов`язання відповідача виплатити позивачу безпідставно утримані з 01 червня 2020 року суми пенсії як надміру виплачені

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно прийняв рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії, яка утворилася у зв`язку із визначенням статусу позивача як працюючого пенсіонера у період з 26 жовтня 2026 року по 31 березня 2020 року через скасування наказу про його звільнення. На думку позивача відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку, проте жодних обставин, вказаних у цій нормі, які здійснені позивачем, відповідач не встановив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/12269/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Суд листом від 01 жовтня 2020 року №640/12269/20/19428/20 повернув відповідачу відзив на позовну заяву без розгляду на підставі на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року №9-о.с. «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1624-VІІІ «Про звільнення суддів» позивача відраховано зі штатного складу Солом`янського районного суду м. Києва.

16 березня 2020 року наказом Солом`янського районного суду м. Києва №12-ОС скасовано наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року №9-о.с. «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказано ОСОБА_1 приступити до роботи з 17 березня 2020 року.

Листом від 08 квітня 2020 року №2600-0402-8/44786 відповідач повідомив позивача, що в, зв`язку з працевлаштуванням у нього виникла переплата пенсії за період з 26 жовтня 2016 року по 31 березня 2020 року в розмірі 17 401,07 грн. та просив добровільно повернути надміру виплачені кошти за зазначеними реквізитами протягом 30 календарних днів та, якщо кошти не надійдуть на вказаний рахунок відповідача, переплата буде утримуватися по 20% від розміру пенсійної виплати щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року.

За результатами розгляду звернень позивача на ВЕБ-портал ГУ ПФУ в м. Києві від 24 квітня 2020 року відповідач листом від 19 травня 2020 року №10122-9882/К-02/8-2600/20 повідомив позивача про переплату пенсії у розмірі 17 401,07 грн., яка утворилася у зв`язку із скасуванням наказу від 17 жовтня 2016 року №9-о.с. про звільнення з роботи ОСОБА_1 та визначення статусу позивача з зазначеної дати як працюючого пенсіонера.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку; переплата пенсії буде утримуватися по 20% від розміру пенсійної виплати щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року до повного погашення.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частина перша статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналогічне регулювання здійснюється частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за приписами якої суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений частиною другою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 №6-4 (далі по тексту - Порядок №6-4).

Відповідно до пункту 2 Порядку №6-4 переплата пенсії - це сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Пунктом 3 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Зі змісту зазначених норм вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Таким чином, діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії.

При цьому відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, обов`язковою умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Як встановлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення є наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року №12-ОС, яким скасовано наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року №9-о.с. про звільнення позивача, на підставі чого, відповідачем зроблено висновок, що позивач з 17 жовтня 2016 року є працюючим пенсіонером.

Суд вважає такий висновок відповідача безпідставним у зв`язку з таким.

Відповідно до статті 2 Кодексу Законів про працю України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною третьою статті 24 Кодексу Законів про працю України встановлено, зокрема, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Відповідно до частини четвертої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

Враховуючи викладене, з дня видання наказу про звільнення позивач не був працюючою особою.

Рішенням Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №800/525/16 визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1624-VІІІ «Про звільнення суддів», відповідно до якої головою Солом`янського районного суду міста Києва видано наказ про звільнення позивача.

Згідно із пунктом 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Наказ від 17 жовтня 2016 року №9-о.с. «Про звільнення ОСОБА_1 » скасовано 16 березня 2020 року.

Таким чином, позивач не був працевлаштований у період з 26 жовтня 2016 року по 17 березня 2020 року, що спростовує висновок відповідача щодо статусу позивача як працюючого пенсіонера в зазначений період.

Період, протягом якого особа була незаконно звільненою, у випадку поновлення її на роботі за судовим рішенням не може вважатись працевлаштуванням цієї особи протягом усього проміжку часу, коли відповідна справа розглядалась судом і до моменту фактичного виконання судового рішення. Такий період є вимушеним прогулом, тобто часом, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Крім того, оскарження особою свого незаконного звільнення та поновлення її судом на роботі не може вважатися зловживанням з її боку у розумінні статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не є підставою для стягнення виплаченої пенсії.

Також суд враховує, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Відповідно до виписки про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (за 2004-2020 роки) станом на 17 березня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи, з листопада 2016 року відсутня сплата страхових внесків та страховий стаж не нараховано.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє оскаржуване рішення, проте відповідач в листах від 08 квітня 2020 року №2600-0402-8/44786 та від 19 травня 2020 року №10122-9882/К-02/8-2600/20 вказав, що переплата пенсії виникла у зв`язку із працевлаштуванням, тобто відповідачем визнається факт прийняття такого рішення.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Помилковість виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також недобросовісність набувача відповідачем не доведені, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно не підлягає поверненню.

Таким чином, відповідачем не доведено наявними документами обставин зловживання з боку позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в м. Києві про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій в розмірі 17 401,07 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій в розмірі 17 401,07 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 безпідставно утримані з 01 червня 2020 року суми пенсії як надміру виплачені.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко