Справа № 01-07/155/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 листопада 2020 р. справа № 01-07/155/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар`єнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду, 11.11.2020 року, звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд заборонити Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснення будь-яких дій в межах виконавчого провадження №47868796, відкритого на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова у справі №638/21392/14-ц від 26.01.2015 року, направлені на знесення, пошкодження, демонтаж нежитлових приміщень №№1-1-:1-13 або частини цих приміщень в літ. "А-5", що розташовані по АДРЕСА_1 до розгляду по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що в обґрунтування вищевказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що він є власником частини нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. за №2364. Інша частина вказаних нежитлових приміщень загальною площею 253.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 2018 року, ОСОБА_3 з 2019 року. Право власності до ОСОБА_1 перейшло на підставі договору купівлі-продажу від ОСОБА_4 . Про існування ОСОБА_5 та будь-яких судових рішень про знесення вказаного приміщення, на час укладення договору купівлі-продажу позивачу не було відомо.

Проте, 06 листопада 2020 року за місцезнаходженням майна ОСОБА_1 надійшла постанова від 05.11.2020 року Державного виконавця Шевченківського ВДВС про залучення співробітників поліції при здійсненні демонтування нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , згідно якої на 11 год. 00 хв., 16.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 призначено проведення виконавчих дій шляхом знесення нежитлових приміщень №1-1, 1-10, 1-11.1-12, що розташовані на першому поверсі в літ. «А-5».

ОСОБА_1 зазначив, що супровідний лист, разом із постановою, направлено на ім`я ОСОБА_6 , у постанові є посилання на іншу постанову того ж виконавця - про демонтування нежитлових приміщень без участі боржника - ОСОБА_6 , у виконавчому провадженні № 47868796 (яка позивачу не надходила), винесену при примусовому виконанні рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/21392/14-ц від 26.01.2015.

ОСОБА_1 зазначає, що будь-які дії, спрямовані на знесення вказаних приміщень, порушують його права як власника і не можуть виконуватися без дозволу на виконання будівельних робіт та проектної документації, загрожують цілісності комунікацій всього будинку, порушенням систем опалення в осінньо-зимовий сезон.

Згідно ч.1 ст.154 КАС України - заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно п.1 ч.1 ст. 153 КАС України - заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 статті 153 КАС України встановлено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви є першочерговим визначення того, чи буде майбутній позов поданий з дотриманням правил підсудності, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас, суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18).

Суд зазначає, що заявник ОСОБА_1 обґрунтовує заяву тим, що він був не обізнаний стосовно наявності рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.01.2015 року у цивільній справі № 638/21392/14-ц за позовом АК "Харківобленерго" до ОСОБА_6 про звільнення охоронної зони ПЛ 110 кВ "Ивановка-П.Поле" шляхом знесення нежитлових приміщень №№1-1, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, які розташовані на першому поверсі в літ. "А-5" по АДРЕСА_1 , станом на час укладення договору купівлі-продажу від 21.06.2018 року вказаних будівель, та фактично, порушенням його прав як нового власника нежитлових приміщень, щодо яких є рішення суду про їх знесення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.01.2015 року у цивільній справі № 638/21392/14-ц обґрунтовано преюдиційним рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року №2-10542/08 про відмову в задоволенні позовних вимог до Харківської міської ради про визнання права власності, своїм рішенням суд встановив факт самовільного будівництва без належного дозволу, без затвердженого проекту, з порушенням будівельних норм та прав АК "Харківобленерго", як власника ПЛ, в межах охоронної зони якої розташована прибудова.

Таким чином, з поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається наявність спору щодо захисту права власності між позивачем як новим співвласником нежитлових приміщень та АК "Харківобленерго" як ініціатором цивільної справи у Дзержинському районному суді м.Харкова №638/21392/14-ц та Харківської міською радою, тоді як вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) є похідними від вирішення спору про захист права власності як до виконавця судового рішення в примусовому порядку.

Зазначена заява має розглядатися в порядку цивільного судочинства, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу захисту права власності, а отже, існує спір про право, можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства відсутня.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 500/6325/17 та Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі №495/367/17.

Водночас, суд зазначає, що участь у такій справі відділу ДВС не змінює характер цього спору на адміністративний.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.12.2018 року по справі №757/1660/17-ц (провадження №14-396цс18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позов, який має бути поданий в межах спірних правовідносин протягом 10 днів з дня постановлення ухвали - не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, відтак вказана заява про забезпечення позову також не може бути розглянута адміністративним судом в межах власної юрисдикції.

Згідно ч.7 ст.154 КАС України - суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.167 КАС України - якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що заява про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, має бути повернути без розгляду, якщо суд встановить, що вказана заява не відповідає вимогам КАС України, а саме, що вказана заява має розглядатися належним судом, до юрисдикції якого входить розгляд даного питання, в даному випадку, до районного суду м.Харкова в порядку ЦПК України, з дотриманням правил підсудності.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні підстави для повернення заяви про забезпечення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 152-154, 167, 248, 293,295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.