Справа № 826/4010/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Справа № 826/4010/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення

Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації,

третя особа на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: Департамент з питань цивільного захисту

та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи

про визнання рішення та бездіяльності протиправними

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про:

- визнання протиправними рішення та бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо невидачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни;

- зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з документів, які були подані позивачем відповідачу для встановлення статусу інваліда війни, а також до суду на підтвердження заявлених ним позовних вимог, вбачається, що він дійсно направлявся до зони ЧАЕС для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії, але належних доказів того, що він була залучений саме до формувань Цивільної оборони для виконання відповідних робіт, немає.

При цьому, судом першої інстанції було враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах при вирішенні аналогічних спорів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, що, на його думку, підтверджується наданими ним документами та стверджує, що він набув право на встановлення статусу інваліда війни.

Разом з тим, апелянт звертає увагу суду на те, що в період з 09.08.1979 по 03.07.1989 він працював у ТПО на Чорнобильській АЕС, а згідно з наказом від 16.05.1986 № ГО-2/4 вказане ТПО включено до формувань цивільної оборони по ліквідації аварії на ЧАЕС.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін та наголошує на відсутності доказів залучення позивача до участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони та зазначає, що наказ від 16.05.1986 № ГО-2/4 не містить відомостей про участь саме позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій він наполягає на своїй правовій позиції, просить задовольнити його позовні вимоги, зазначає, що він працював водієм в ТПО у відповідний період та стверджує, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Крім того, у зазначеній відповіді на відзив відповідача позивач просив викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1).

У період з 09.08.1979 по 03.07.1989 позивач працював у ТПО на Чорнобильській АЕС.

Наказом від 16.05.1986 № ГО-2/4 вказане ТПО включено до формувань цивільної оборони по ліквідації аварії на ЧАЕС.

У матеріалах справи міститься довідка № 75 від 06.06.1996 про нарахування позивачу заробітної плати за травень 1986 року - квітень 1987 року, пропуск № 005223.

Довідкою до акта МСЕК серії КИЕ-1 № 533452 від 09.09.1999 підтверджується встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаними із роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

14.02.2018 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про видачу йому посвідчення інваліда війни.

Листом від 14.02.2018 № 01-08/1561 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повідомило ОСОБА_1 відмову у видачі йому вказаного посвідчення.

Така відмова мотивована відсутністю чіткого механізму реалізації положень пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" та наявності всіх необхідних документів. У вказаному листі відповідач також зазначив, що статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також довідки медико-соціальної експертної комісії про групу інвалідності та причину захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача та бездіяльність відповідача щодо невидачі йому посвідчення інваліда війни, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення № 302).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у ст. 7 Закону № 3551-XII.

Пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У п. 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до п. 10 Положення № 302 «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, в яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до п. 8 цього Положення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що статус інваліда війни з підстав, визначених у пункті 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, надається за наявності в особи сукупності таких обов`язкових умов:

1) залучення особи до складу формувань Цивільної оборони;

2) отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому, наділяючи осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, правом на отримання статусу ветерана війни (інваліда війни), законодавець у Законі № 3551-XII та Положенні № 302 не визначив родових ознак формувань Цивільної оборони, на склад яких поширюються зазначені пільги, та/або переліку документів, які б підтверджували факт участі осіб у складі формувань ЦО. Тому, зазначені обставини підлягають встановленню в кожному випадку індивідуально, з урахуванням обставин справи.

Разом з тим, Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, було передбачено, що формування ЦО, у тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів з ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та в період з 09.08.1979 по 03.07.1989 він працював у ТПО на Чорнобильській АЕС, яке згідно з наказом від 16.05.1986 № ГО-2/4 включено до формувань цивільної оборони по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Отже, з системного аналізу матеріалів цієї справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, позивач відповідає наведеним вище обов`язковим умовам, сукупність яких є імперативною правовою підставою для надання статусу інваліда війни.

Доводи відповідача про те, що наказ від 16.05.1986 № ГО-2/4 не містить відомостей про участь саме позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки цей наказ стосується в цілому всього підприємства, на якому працював позивач, та всіх його працівників, тобто й позивача. Жодних доказів зворотного суду не надано.

Водночас, наведені доводи відповідача свідчать про надмірний формалізм та правовий пуризм, застосування якого є неприпустимим, тим більше, при вирішенні питання щодо захисту конституційного права особи.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Разом з тим, у своєму позові ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним рішення та бездіяльність відповідача, однак, з огляду на вищезазначені обставини цієї справи, апеляційний суд, відповідно до вимог статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними саме вказані вище дії відповідача та з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати йому відповідне посвідчення.

Отже, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання протиправними рішення і бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 листопада 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: