Справа № 816/1203/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа №816/1203/16

адміністративне провадження №К/9901/66911/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н. В.,

суддів: Кашпур О. В., Уханенко С. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 816/1203/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області,

за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, ухвалене в складі головуючого судді Алєксєєвої Н. Ю.,

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Присяжнюк О. В. суддів Русанової В. Б., Курило Л. В.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області (далі - відповідач, ТУ ДСА у Полтавській області), за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (далі - третя особа), в якому просив:

1.1. визнати дії та бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області у вигляді непроведення нарахування та виплати надбавки за вислугу років до заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно відповідно до частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року протиправними;

1.2. зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити негайно з часу набрання постановою суду законної сили за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року з урахуванням: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, індексації доходу, надбавок 25 відсотків та 30 відсотків суддям, заробітної плати за час відрядження, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, надбавки за перебування на адміністративній посаді голови суду;

1.3. зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити негайно з часу набрання постановою суду законної сили за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно заробітну плату за час відпустки, відрядження, матеріальні допомоги та додатковий посадовий оклад до щорічної відпустки з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди;

1.4. зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити негайно з часу набрання постановою суду законної сили на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року;

1.5. зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити негайно з часу набрання постановою суду законної сили на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року.

2. Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 13 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року, позов задовольнив.

3. Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, а також зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року - скасувати, а справу в цій частині позовних вимог направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

4. Підставою для направлення на новий розгляд справи в частині позовних вимог Верховний Суд визначив те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

5. Під час здійснення нового судового розгляду необхідність задоволення позовних вимог у частині позивач обґрунтовував тим, шо відповідач упродовж 2011 року протиправно нараховував та виплачував йому надбавку за вислугу років у розмірі 20% від розміру посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, як це передбачалось редакцією Закону України "Про статус суддів", що діяла з 28 грудня 2007 року.

6. Позивач уважав, що зміни, внесені до вищевказаного Закону, які набули чинності 28 грудня 2007 року, не поширюються на алгоритм нарахування його надбавки за вислугу років, оскільки перевагу в застосуванні мають положення частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" над нормами постанов Кабінету Міністрів України в частині визначення бази обчислення зазначеної надбавки. Отже, ОСОБА_1 наполягав на тому, що впродовж 2011 року його надбавка за вислугу років мала розраховуватись від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Оскільки надбавка за вислугу років є складовою частиною заробітної плати судді, помилки, допущені при її визначені, призвели до безпідставного заниження сум заробітної плати за час відпустки, відрядження, матеріальної допомоги та додаткового посадового окладу до щорічної відпустки. Внаслідок невиплати вказаних сум позивач зазначав, що має права на індексацію сум, незаконно не доплачену з вини відповідача, а також на компенсацію втрати частини доходів.

7. Відповідач проти позову в частині зобов`язання ТУ ДСА Полтавської області виплатити компенсації та індексацію заперечував, мотивуючи свою позицію набуттям чинності змінами до порядку нарахування надбавки суддям за вислугу років, оскільки суди фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та в межах затвердженого кошторису, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області позбавлене можливості відхилятись від законодавчо встановленого механізму визначення окладу, премій, доплат за кваліфікаційний клас, надбавок за вислугу років та інших надбавок суддям.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

8. ОСОБА_1 працює на посаді судді Оржицького районного суду Полтавської області з 02 червня 2004 року та за період роботи з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року отримував заробітну плату, яка складалась з: посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас, надбавки за вислугу років, надбавки за перебування на адміністративній посаді голови суду, індексації заробітної плати (доходу), премій, надбавок суддям, матеріальної допомоги, заробітну плати за час відпустки та відрядження, що підтверджується довідкою-розрахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області та розрахунковим листом.

9. Надбавка за вислугу років позивачу в 2011 році нараховувалась у розмірі 20% від розміру посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, як це передбачалось редакцією Закону України «Про статус суддів» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI).

10. Судовим розглядом встановлено, що нарахована позивачу заробітна плата була виплачена у повному обсязі та станом на теперішній час у відповідача відсутня заборгованості по її виплаті.

11. У постанові від 06 червня 2018 року Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області в частині порядку нарахування та виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 в 2011 році, оскільки розмір надбавки за вислугу років позивачеві у спірному періоді мав розраховуватись у розмірі 20% від розміру суми щомісячного заробітку (а не посадового окладу) з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

12. Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року також зазначив, що неправомірне обчислення надбавки позивача за вислугу років упродовж 2011 року здійснило вплив на визначення похідних складових заробітної плати судді ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

13. Щодо застосування Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Верховний Суд в постанові від 06 червня 2018 року зазначив, що індексація не є видом заробітку та обраховується із заробітної плати (до складу якої входить і надбавка за вислугу років), а тому при нарахуванні (перерахунку) щомісячної доплати за вислугу років індексація не може враховуватися. Компенсація ж проводиться у разі затримки нарахованих, але не виплачених доходів громадян.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

14. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

15. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію та компенсацію заробітної плати ОСОБА_1 .

16. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію та компенсацію.

17. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання нарахувати і виплатити йому індексацію необґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки індексація не є видом заробітку та обраховується із заробітної плати (до складу якої входить і надбавка за вислугу років), а тому при нарахуванні (перерахунку) щомісячної доплати за вислугу років індексація не може враховуватися.

18. Також суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію, оскільки компенсація втрати частини доходів проводиться у разі затримки нарахованих, але не виплачених доходів громадян.

19. Водночас підставою для скасування рішення суду першої інстанції стало те, що у мотивувальній частині рішення судом першої інстанції зроблено висновок про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання нарахувати і виплатити йому індексацію та компенсацію, натомість у резолютивній частині рішення зазначено висновок не про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, а про відмову в задоволенні всього позову ОСОБА_1 , в тому числі, і тієї частини, яка вже залишена без змін постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року.

ІV. Касаційне оскарження

20. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 03 грудня 2018 року.

21. У касаційній скарзі позивач зазначає, що у зв`язку із невиплатою заробітної плати у вигляді невиплати надбавки за вислугу років та недоплачені суми заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальних допомог йому має бути нарахована та виплачена індексація вказаних грошових доходів. Компенсація ж проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам.

22. За доводами позивача, у період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року ТУ ДСА у Полтавській області проводилася виплата заробітної плати з одночасним нарахуванням і виплатою індексації, яка має обов`язковий характер, але нарахування та виплата індексації на незаконно недоплачену з вини відповідача заробітну плату (надбавка за вислугу років) не проводилася, тому зазначена частина заробітної плати, призначена судом до виплати, повинна бути проіндексована. На думку позивача у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року мова йде про неврахування вже виплаченої індексації заробітної плати при нарахуванні та виплаті незаконно недоплаченої з вини відповідача частини заробітної плати.

23. Також позивач вважає, що у зв`язку з невиплатою йому вказаних сум він має право на компенсацію, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року.

24. У зв`язку із зазначеним позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

25. Касаційна скарга позивача не містить клопотання про розгляд справи за його участі або за участі його представника.

26. Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 816/1203/16 (суддя-доповідач Шарапа В. М., судді Бевзенко В. М., Данилевич Н. А.).

27. 27 грудня 2018 року справа № 816/1203/16 надійшла до Верховного Суду.

28. 27 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник відповідача спростовував доводи касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

29. Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання про розгляд справи за участі представника відповідача.

30. 24 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 812/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапи В. М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.

31. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 червня 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В., суддів Кашпур О. В., Уханенка С. А.

V. Релевантні джерела права та акти їхнього застосування

32. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

33. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

34. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

35. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

36. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року№ 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

37. Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

38. Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

39. Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

VІ. Позиція Верховного Суду

40. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

41. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

42. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

43. Позовні вимоги, що є предметом судового розгляду у цій справі, вже розглядалися Верховним Судом.

44. Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року попередні рішення судів попередніх інстанцій були скасовані в частині позовних вимог щодо 1) зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно індексацію відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року;

2) зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, за час відрядження та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року, справу в цій частині позовних вимог направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

45. Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано частково, а в іншій частині залишено без змін, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про помилкову відмову судом першої інстанції у задоволенні всього обсягу позовних вимог, а не лише тієї частини, яка була направлена на новий розгляд.

46. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

47. Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано судом апеляційної інстанції, то предметом касаційного перегляду є виключно постанова суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, у зв`язку із чим касаційне провадження у цій частині належить закрити.

48. Вирішуючи питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд виходить з такого.

49. Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

50. Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

51. Отже виходячи зі змісту наведених норм, компенсація проводиться у разі затримки нарахованих, але не виплачених доходів громадян.

52. Оскільки судами попередніх інстанцій установлено, що заборгованості перед позивачем по його заробітній платі відповідач не має, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

53. Щодо проведення індексації, то Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року дійшов висновку, що індексація не є видом заробітку та обраховується із заробітної плати (до складу якої входить і надбавка за вислугу років), а тому при нарахуванні (перерахунку) щомісячної доплати за вислугу років індексація не може враховуватися.

54. Верховний Суд також погоджується з висновок суду попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити індексацію.

55. Зазначені обставини не були враховані судами попередніх інстанцій під час попереднього розгляду справи, що потягло за собою постановлення незаконного рішення в частині застосування положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

56. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги, є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевірив обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VІІ. Судові витрати

57. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 328, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року в справі № 816/1203/16 закрити.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року в справі № 816/1203/16 залишити без задоволення.

3. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року в справі № 816/1203/16 залишити без змін.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді Н. В. Шевцова

О. В. Кашпур

С. А. Уханенко