Справа № 947/16204/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 947/16204/20
Головуючий в 1 інстанції: Петренко В.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2020 року по справі № 947/16204/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 03 червня 2020 року вона рухалась по вулиці Пушкінській в м. Одесі на автомобілі марки Land Rover державний номер НОМЕР_1 , та була зупинена працівниками поліції. Причиною зупинки поліцейські зазначили рух транспортного засобу без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.

Однак, позивач зазначила, що транспортний засіб має автоматичні датчики ввімкнення світла в темну пору доби, тому доводи поліцейських про відсутність ввімкнених фар є безпідставними.

Разом з тим, як указує позивач, працівники поліції відмовились надати пояснення щодо винуватості позивача, показати відеозаписи з камери або зупинити свідків, які б підтвердили вчинення правопорушення, або надати будь-який інший доказ щодо здійснення адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що не враховуючи її доводи, інспектором УПП в Одеській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.06.2020 серії ЕАМ № 2629826 щодо притягнення її - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до змісту постанови серії ЕАМ № 2629826, вона - ОСОБА_1 03.06.2020 в м. Одесі, вул. Пушкінська, 72, керувала транспортним засобом марки Land Rover державний номер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП.

Позивач наголошує на тому, що винесена постанова є безпідставною, винесена з порушенням вимог КУпАП та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не зазначено та не надано жодних доказів про нібито скоєння адміністративного правопорушення позивачем, факт порушення базується на припущеннях, відсутні свідки правопорушення, що є порушенням ст. 283 КУпАП.

Позивач указує, що у постанові зазначена лише фабула адміністративного проступку без посилання на докази, тобто вона не має жодного мотивування, та при винесенні постанови інспектором не враховано докази, які передбачені ст. 251 КУпАП та обставини, визначені ст. 280 КУпАП, отже оскаржувана постанова за змістом не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того, позивач акцентує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї органами поліції не складався та не був вручений особисто.

Так, позивач наголошує на те, що відповідач, напевно, виходив відповідно з того, що відповідно до вимог ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідач проти задоволенні позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки зазначена вимога закону застосовується до випадків коли за специфікою порушення в сфері дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що факт керування транспортним засобом з вимкненими фарами ближнього світла в темну пору доби гр. ОСОБА_1 зафіксовано відеореєстратором, встановленому в службовому транспортному засобі (відеозапис додано до відзиву).

Так, представник відповідача вказує, що на відеозапису «video 2020-07-06 12-32-40» починаючи з 00 хв. 00 сек. до 00 хв. 46 сек. зафіксовано як водій 03.06.2020 керує транспортним засобом Land Rover Range Rover Velar, номерний знак НОМЕР_1 у темну пори доби без ввімкненого ближнього світла фар.

При цьому, на відеозаписі видно, що коли водій транспортного засобу Land Rover Range Rover Velar, номерний знак НОМЕР_1 гальмує, то загораються лише сигнали гальмування.

Представник відповідача також зазначає, що інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Лучкова Ольга Вікторівна, під час розгляду справи гр. ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з матеріалами справи, також було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395.

Представник відповідача вказує, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд та надав інспектору письмові пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП, не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову, а копію її запропонував отримати позивачу, однак позивач відмовився отримувати копію.

Представник відповідача стверджує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 04 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком одностороннього та несправедливого винесення рішення;

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 неодноразово просила скласти протокол та просила надати свої пояснення, втім працівниками поліції було відмовлено у цьому;

- висновки суду першої інстанції прийняті невідповідно до дійсним обставинам справи.

09.11.2020 від представника апелянта надійшло клопотання щодо відкладення розгляду справи, але зважаючи на особливості розгляду даної категорії справ, суд відмовляє у задоволенні цього клопотання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 03.06.2020 інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Лучковою Ольгою Вікторівною складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2629826, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020 поліцейським було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 03.06.2020 о 23 годині 28 хвилин ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Пушкінська, 72, керувала транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Velar», номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п. 19.1.а. ПДР «Порушення водіями транспортних засобів використання освітлення приладів в темну пору в умовах недостатньої видимості, в тунелях», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є склад явного порушення ним правил дорожнього руху, що дає підстави для притягнення його до встановленої законом відповідальності, оскільки вона керувала транспортним засобом марки Land Rover державний номер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції зазначив, що при дослідженні відеозапису з відеореєстратора, встановленому в службовому транспортрому засобі, позивач дійсно керує транспортним засобом Land Rover Range Rover Velar, номерний знак НОМЕР_1 , у темну пори доби без ввімкненого ближнього світла фар. При цьому, на відеозаписі видно, що коли водій транспортного засобу Land Rover Range Rover Velar, номерний знак НОМЕР_1 гальмує, то загораються лише сигнали гальмування. Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача, викладені у позові, в тому числі щодо автоматичного ввімкнення ближнього світла фар у темну пору доби.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що датчики світла на транспортному засобі могли автоматично не ввімкнутись, у разі, якщо водієм не було ввімкнено автоматичний режим освітлення.

Проте колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), мають ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За приписами п. 9.8 Правил дорожнього руху України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

- у колоні;

- на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;

- на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

- на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

- на транспортному засобі, що буксирує;

- у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Визначення денних ходових вогнів наведено у п.1.10 ПДР України, а саме: денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Також, п. 19.1. Правил дорожнього руху України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, мають бути увімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Вимогами ч. 2 ст. 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII: поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частина 1 статті 222 КУпАП: <…> органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 статтею 122 КУпАП <…>.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При дослідженні відеодоказу, наданого відповідачем, судом першої інстанції було встановлено, що позивач дійсно їхала у темну пору року на автомобілі марки «Land Rover Range Rover Velar», номерний знак НОМЕР_1 , лише при гальмуванні загораються сигнали гальмування.

Суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, з огляду на наступне.

Апеляційний суд, перевіряючи встановлені судом першої інстанції обставини зазначає, що з наданого відповідачем DVD диску вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала рух по автодорозі в м. Одесі, вул. Пушкінська, 72, у темну пору року, оскільки відеозапис «video 2020-07-06 12-32-40» відображає лише задню частину автомобіля марки «Land Rover Range Rover Velar», з якої видно виключно задні габаритні ліхтарі та сигнали гальмування, натомість фари ближнього світла розташовані на передній частині, а тому відтворення події ввімкнення або не ввімкнення ближнього світла фар не цьому електронному доказі не міститься, що не дозволяє достеменно встановити обставин допущення позивачем порушень п. 19.1 ПДР України.

Отже, факт допущення позивачем порушень п. 19.1 ПДР України на вказаному відеозаписі не зафіксований, що спростовує доводи відповідача та є свідченням відсутності в діях позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що : « При розгляді справи про адміністративне правопорушення лейтенантом поліції ОСОБА_2 було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з матеріалами справи, також були роз`яснені права. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд та надав інспектору письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.», водночас належних доказів надання позивачем пояснень, відповідачем до суду не надано.

Не містить таку інформацію ( факт надання пояснень позивача) і відеозапис відповідача.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відеозапис не був зазначений у якості доказу у оспорюваній постанові (а.с.6-7), а відтак , суд не може вважати їх належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 428/2769/17 від 24 січня 2019 року.

Отже, з огляду на те, що до суду не надано інших доказів вчинення правопорушення, а ті які містяться в матеріалах справи не можна вважати належним та допустимим, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем у діях позивача складу адміністративного правопорушення , а відтак наявні правові підстави для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою вказаної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким слід позов задовольнити.

Керуючись статтями 286, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від від 04 вересня 2020 року по справі № 947/16204/20 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2629826 від 03.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.