Справа № 560/5050/20
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5050/20
РІШЕННЯ

іменем України

09 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, зобов`язати відповідача надати позивачці статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачка зазначила, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорії), особою з інвалідністю 3 групи. Вказала, що звернулась до відповідача з заявою про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі по тексту - Закон №3551-ХІІ) та видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Відповідач відмовив у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення, оскільки позивачці встановлена 3 група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки подані документи підтверджують її участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Просила позов задоволити.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка не надала доказів того, що була залучена до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою від 07.09.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

25.08.2020 позивачка - ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради з заявою щодо надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Листом від 26.08.2020 №6352/07-40 відповідач відмовив позивачці у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у зв`язку з тим, що останній встановлена 3 група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі по тексту - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-ХІІ.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тобто, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до особи з інвалідністю внаслідок війни згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII є: наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони; наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06.06.1975 №90, та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивачки до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, достатніх підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.02.2019 по справі №149/3307/16-а, від 10.10.2019 по справі №810/4584/18, від 20.12.2019 по справі №315/594/15-а, від 26.02.2020 по справі №377/196/17 та від 27.04.2020 по справі №826/15761/17.

Суд звертає увагу на те, що у постановах від 10.10.2019 по справі №542/240/17 та від 27.02.2020 по справі №537/5039/16-а Верховний Суд зазначив, що з пояснювальної записки до проєкту Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Крім цього, у вказаній пояснювальній записці відмічено, що перелік робіт, які провадились цими загонами, включає: проведення радіаційної розвідки, гасіння пожеж на забруднених радіонуклідами торфовищах, дезактивацію доріг, жилих та адміністративних будинків, спецобробку техніки на пунктах дезактивації, доставку дезактиваційних речовин та інші. Роботи провадились у складі військових формувань. Проте при виконанні тих же робіт, що й особи мобілізовані військкоматами до інших військових формувань, особи з інвадіністю з цієї малочисельної категорії ліквідаторів не прирівняні до осіб з інвалідністю внаслідок війни Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". За час, що пройшов з дня Чорнобильської катастрофи, більше 130 бійців вже померли, близько 200 є особами з інвалідністю. Для цих двохсот ще живих осіб з інвалідністю прирівняння у правах до їхніх товаришів, з якими вони пліч-о-пліч ліквідували наслідки жахливої катастрофи, було б актом відновлення справедливості, хоч і запізнілим.

Верховний Суд у згаданих рішеннях наголошував на тому, що при вирішенні подібних спорів обставина щодо безпосередньої участі особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони є істотною, позаяк в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі вимог пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII має незначне коло осіб, що разом з військовими формуваннями виконували першочергові заходи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, за умови надання відповідних підтверджуючих документів.

Сам по собі факт залучення особи до участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є доказом залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Позивачка до позову надала такі документи:

- довідку Кам`янець-Подільського районного центру електрозв`язку №5 Хмельницької області, відповідно до якої остання з 26.08.1986 по 10.09.1986 приймала участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС;

- експертний висновок Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні від 29.12.2005 №09, згідно якого захворювання позивачки пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідку МСЕК серії ХМ №058375, відповідно до якої позивачці встановлена 3 група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1 серії НОМЕР_1 .

Таким чином, при зверненні до відповідача ОСОБА_1 не подала будь-яких доказів, які б свідчили про залучення безпосередньо її чи підприємства, на якому вона працювала, до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи викладене, відповідач не мав достатніх підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ, тому дії Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради щодо відмови позивачці у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є правомірними.

За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 )
Відповідач:Департамент соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради (вул. Шевченка, 26, Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, 32302 , код ЄДРПОУ - 03198570)

Головуючий суддя О.Л. Польовий