Справа № 640/23247/19
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м. Київ № 640/23247/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач), адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту третя особа), адреса: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , викладене у пункті 12 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19 від 15 лютого 2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 01 січня 2018 року під час захисту Батьківщини в зоні проведення АТО, внаслідок вибуху невідомого пристрою загинув його син військовослужбовець ОСОБА_2 .

18 вересня 2018 року позивач звернувся до Сумського обласного військового комісаріату через Шостинський об`єднаний міський військовий комісаріат з заявою та відповідним пакетом документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина, але у виплаті такої допомоги йому було відмовлено.

З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, оскільки, на його переконання, він має право на отримання такої одноразової грошової допомоги, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оскільки старший солдат ОСОБА_2 на час загибелі перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,16 проміле).

Крім того, у відзиві зазначено, що відповідно до акта службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 від 10 січня 2018 року ОСОБА_2 ніс службу на спостережному пості у стані алкогольного сп`яніння та без засобів індивідуального захисту (бронежилету). Смерть настала внаслідок вибуху невідомого пристрою, коли ОСОБА_2 покинув спостережний пункт.

У зв`язку з чим, за твердженнями представника відповідача, у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Також, представник відповідача наголосив на тому, що розмір допомоги визначається на підставі законодавства, яке діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву послався на те, що син позивача загинув саме під час виконання обов`язків військової служби у зоні проведення АТО, смерть є наслідком розриву невідомого вибухового пристрою, а не вчинення злочину чи дій ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Також, представник позивача наголосив й на тому, що оскільки питання про встановлення наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення судом не досліджувалось, то висновок відповідача щодо того, що смерть наступила внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення є безпідставним.

Представник третьої особи у письмових поясненнях на позовну заяву послався на те, що одразу після звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , комісаріатом направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву позивача разом з копіями документів для вирішення питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця.

Також, представник третьої особи зазначив у своїх письмових поясненнях, що, на переконання військового комісаріату, позивач не має права на отримання такої допомоги, оскільки у загиблого встановлено наявність етилового спирту в крові в кількості 2,16 проміле, тобто під час загибелі перебував у стані алкогольного сп`яніння середньої тяжкості, у зв`язку з чим представник третьої особи вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №640/23247/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Васильченко І.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребувано від відповідача додаткові докази.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року №464 адміністративна справа №640/23247/19 передана на повторний автоматичний розподіл між суддями у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Васильченко І.П.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №640/23247/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Гарника К.Ю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/23247/19 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками у свідоцтві про народження записані: « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_3 » (Т.1, арк. 13).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки №985 від 19 вересня 2019 року, виданої виконкомом Клишківської сільської ради, ОСОБА_2 проживав разом з батьком ОСОБА_1 , він з ним спільне господарство по день своєї смерті (Т.1, арк. 17).

Згідно з копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 21 січня 2018 року №89, ОСОБА_2 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у тому числі, у період з 22 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року (Т.1, арк. 52).

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №3 від 03 січня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть настала внаслідок дій, передбачених законом. Причиною смерті зазначено: гостра крововтрата, багатоуламковий перелом лівого стегна, травма стегнової артерії зліва (Т.1, арк. 15-16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки, про що 09 січня 2018 року складено відповідний актовий запис №02 (Т.1, арк. 14).

Згідно листа від 02 січня 2018 року №06-03/650 Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи повідомило, що при проведенні судово-токсикологічної експертизи в біологічних середовищах загиблого ОСОБА_2 встановлено етиловий алкоголь, в крові 2,16 проміле, в сечі 3,21 проміле, що відповідає сп`янінню середнього ступеню тяжкості відносно живої особи, в стадії елімінації, тобто виведення алкоголю з організму, висновок судово-токсикологічної експертизи №10 від 02 січня 2018 року (Т.1, арк. 60).

Як вбачається з наданої суду копії акта службового розслідування по факту гибелі старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення і мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 10 січня 2018 року (Т.1, арк. 48-50), комісією запропоновано у тому числі:

- вважати смерть старшого солдата ОСОБА_2 наступила під час виконання завдання по захисту територіальної цілісності та державного суверенітету України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- виключити старшого солдата ОСОБА_2 із списків частини з 01 січня 2018 року.

Наказом командира 13 окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 23 січня 2018 року №10-рс старшого солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти відповідно до пункту 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку зі смертю (Т.1, арк. 44).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї померлого від 21 лютого 2018 року №сз/302, направленого ОСОБА_1 , останнього сповіщено про смерть його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок гострої крововтрати, осколкового поранення лівого стегна з ушкодженням судини (Т.1, арк. 46).

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв №3145 від 13 листопада 2018 року, комісією зроблено висновок, що травма старшого солдата ОСОБА_2 : «Травма стегнової артерії зліва. Багатоуламковий перелом лівого стегна. Гостра крововтрата», що стала причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджена лікарським свідоцтвом про смерть №3 від 04 січня 2018 року, виданим Луганським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , яке було видане 23 січня 2018 року Шостківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та іншими документами. Травма та причина смерті: ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (Т.1, арк. 60).

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько померлого ОСОБА_1 звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина. Вказані документи були направлені до Сумського обласного військового комісаріату (Т.1, арк. 42,43).

Листом від 18 вересня 2018 року за вих. №11/2261 Сумський обласний військовий комісаріат направив вказані вище документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (Т.1, арк. 41), у вказаному листі також було зазначено про те, що на підставі поданих документів командування вважає, що батько ОСОБА_1 не має права на одержання зазначеної грошової допомоги.

15 лютого 2019 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом засідання №19 (пункт 2 протоколу) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки загибель військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

В свою чергу, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII).

Суд зауважує, що при вирішенні даної адміністративної справи по суті, судом застосовуються положення законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

- загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві

При цьому, відповідно до частини 3 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України.

Аналогічні норми закріплені в статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (частина 2 статті 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII).

Згідно з пунктом 1 статті 16-3 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Пунктами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі по тексту Порядок №975) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10 Порядку №975 Члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Статтею 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначено, що Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 19 Порядку №975 також встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Так, судом встановлено, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, а позивач відноситься до членів сім`ї загиблого, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами матеріалами справи (витягом із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13 листопада 2018 року №3145, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , довідкою з місця проживання).

Спірним моментом в даній адміністративній справі є обставини наявності/відсутності підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розумінні статті 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII та пункту 19 Порядку №975.

Зокрема, відповідач стверджує про наявність обставин передбачених статтею 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII, а саме, вчинення адміністративного правопорушення (дій) ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, що було покладено в основу протоколу від 15 лютого 2019 року №19 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Проте, суд наголошує, що приписи статті 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII та пункту 19 Порядку №975 передбачають чіткі підстави, які мають своїм наслідком не здійснення призначення і виплату одноразової грошової допомоги, яким, серед іншого є загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, яка є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Наявність алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, як самостійний елемент фізичного та психічного стану військовослужбовця без вчинення ним дій, зокрема, злочину або адміністративного правопорушення, або дій, якими в такому випадку військовослужбовець може завдати собі шкоди самостійно чи зумовити завдання такої шкоди іншими особами, що мало би своїм наслідком його загибель не може, на переконання суду, бути підставою для непризначення і невиплати одноразової грошової допомоги у розумінні статті 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII та пункту 19 Порядку №975.

Суд зауважує, що матеріли справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення безпосередньо ОСОБА_2 кримінального злочину або адміністративного правопорушення та/або дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель.

Натомість, суд враховує, що саме вибух невідомого пристрою перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_2 .

Тобто, ОСОБА_2 помер внаслідок вибуху невідомого пристрою, а не в результаті вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення, або дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали свої наслідком його смерть, а відтак відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправною.

Більш того, суд враховує, що акт службового розслідування підтверджує факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , проте, вказане не свідчить, що його смерть настала внаслідок його перебування у такому стані.

Відтак, беручи до уваги, що протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 лютого 2019 №19 є рішенням в розумінні Порядку №975, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, що оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 15 лютого 2019 року №19 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги батьку загиблого ОСОБА_2 , та, як наслідок, про наявність підстав для зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 .

Стосовно розміру одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати позивачу, суд виходить з наступного.

У відповідності до пункту а частини 1 статті 16-2 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

В свою чергу, як вже зазначалось судом, підпунктом 1 пункту 2 статті 16 цього ж Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Враховуючи, що судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби, суд погоджується з позицією позивача, щодо розміру одноразової грошової допомоги, на яку він має право, у 750 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб, але станом на 1 січня року, в якому виникло таке право, а не в якому здійснюватиметься виплата.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, але з урахуванням розміру грошової допомоги, яка підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, тобто, на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання №19 від 15 лютого 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 (пункт 2).

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батькові загиблого ОСОБА_2 , загибель якого настала під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому виникло право на отримання такої допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для продовження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник