Справа № 580/4787/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року справа № 580/4787/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) про визнання неправомірними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі позивач) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору розмірі 20000,00 грн. від 07.10.2020р. у виконавчому провадженні №63234719 неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору розмірі 20000,00 грн. від 07.10.2020р. у виконавчому провадженні №63234719.

В обгрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що оскаржувану постанову ухвалено у виконавчому провадженні №63234719 з примусового виконання виконавчого листа №580/2668/19 виданого Черкаським окружним адміністративним судом від 15.09.2020р. Представником позивача зауважено, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною з огляду на виконання боржником рішення суду в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, про що позивачем повідомлено державного виконавця листом. Представник позивача вказав, що з 01.05.2018р. поновлено виплати пенсії ОСОБА_1 та 12.08.2020р. проведено виплату за один місяць, за період з 01.05.2018р. по 31.05.2018р. Крім того, вказав, що пенсія є періодичним платежем, а відповідно до вимог ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги вважає обгрунтованими а оскаржувану постанову такою, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 05.11.2020р. об 11 год. 30 хв.

04.11.2020р. представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У строк встановлений судом, відповідачем до суду відзив на адміністративний позов не подано.

Ухвалою суду від 05.11.2020р. оголошено перерву у судовому розгляді до 06.11.2020р. о 10 год. 30 хв. В зазначене судове засідання, представники сторін, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули.

Частиною 9 статті 205 КАС України, встановлено, що у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі зазначеного, з урахуванням достатності в матеріалах справи належних доказів для вирішення справи та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.10.2020р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63234719 з виконання виконавчого листа №580/2668/19, виданого 15.09.2020р. Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити виплату ОСОБА_1 з травня 2018 року.

В даній постанові встановлено термін виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

07.10.2020р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В., ухвалено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн.

23.10.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Листом вих.№2300-0802-5/53335, повідомило державного виконавця, про те, що позивачем з 01.05.2018р. поновлено виплати пенсії ОСОБА_1 та 12.08.2020р. проведено виплату за один місяць, за період з 01.05.2018р. по 31.05.2018р. в сумі 2359,23 грн., тобто рішення суду боржником виконано добровільно, до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

До листа додано копію перерахунку.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії (а.с.42) ОСОБА_1 з 01.05.2018р. перераховано пенсію, розмір підвищення склав - 1487,55 грн.

Вважаючи ухвалену державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, з підстав фактичного виконання позивачем рішення суду за виконавчим листом №580/2668/19, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналізуючи наведені положення суд дійшов до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження вирішує питання про стягнення виконавчого збору.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи, 07.10.2020р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63234719 з виконання виконавчого листа №580/2668/19, виданого 15.09.2020р. Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити виплату ОСОБА_1 з травня 2018 року.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до вимог ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, до яких відносяться пенсійні виплати.

З приводу вказаного посилання, суд зазначає, що виконавчим листом №580/2668/19 від 15.09.2020р., на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження, зобов`язано позивача поновити виплату ОСОБА_1 з травня 2018 року. Таким чином, вказаний виконавчий документ не містить зобов`язальної частини про стягнення пенсії, у зв`язку із чим виконавчий лист №580/2668/19 від 15.09.2020р. не відноситься до переліку виконавчих документів, встановленого ч.5 ст. 27 Закону №1404-VIII, за якими виконавчий збір не стягується.

Суд зазначає, що державний виконавець прийнявши постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, діяв відповідно до вищевказаних приписів ст.27 Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5, у зв`язку із чим у діях державного виконавця, при прийнятті спірної постанови, не вбачається ознак протиправності, відтак у цій частині позовні вимоги суд вважає необгрунтованими.

Разом з тим, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 18.09.2020р. (а.с.42), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, на підставі рішення суду від 26.06.2020р. №580/2668/19, ОСОБА_1 з 01.05.2018р. перераховано пенсію, розмір підвищення склав - 1487,55 грн.

28.10.2020р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В., у зв`язку із повним фактичним виконання рішення, на підставі п.9 ч.1 ст.ст. 39,40 Закону України "Про виконавче провадження", закінчено виконавче провадження.

Суд зазначає, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.9 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаних положень, судом вбачається, що виконавчий збір не стягується за таких умов:

- у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону;

- виконання рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, позивач здійснивши, на підставі рішення суду від 26.06.2020р. №580/2668/19, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018р. фактично виконав судове рішення. При цьому таке виконання відбулось згідно протоколу перерахунку - 18.09.2020р., тобто до відкриття виконавчого провадження (07.10.2020р.).

На користь вказаної обставини також свідчить, що державний виконавець, на підставі п.9 ч.1 ст.ст. 39,40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення, закінчено виконавче провадження №63234719.

За таких обставин справи, судом вбачається, що у відповідності до ч.9 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується.

При цьому, у відповідності до пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору від 07.10.2020р. у виконавчому провадженні №63234719 є виконавчим документом, на підставі якого відбувається стягнення.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги встановлені, в ході розгляду даної справи, обставини виконання позивачем рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та у зв`язку із цим закінчення державним виконавцем виконавчого провадження №63234719, суд приходить до висновку про необхідність скасування спірної постанови, в зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням зазначеного, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн. від 07.10.2020р. у виконавчому провадженні №63234719.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко