Справа № 260/2542/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2020 року м. Ужгород№ 260/2542/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (вул. Недецеї, 45, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у періоди з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року; з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року; з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року; з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року, у зв`язку зі звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 лютого 2019 року; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у періоди з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року; з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року; з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року; з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року, у зв`язку зі звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 лютого 2019 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 12.02.2019 року позивач був звільнений зі служби у зв`язку із закінчення строку контракту. На момент звільнення з військової служби відповідач не провів із позивачем розрахунок щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення тривалістю до 15 календарних днів на рік, передбачена п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» та ст. 8 Закону України «Про відпустки», на час дії особливого періоду не надається. Тому, надання додаткової відпустки під час дії особливого періоду припинено, відповідно позивач реалізувати свої права щодо отримання такої відпустки на даний час не може, і як наслідок, вимоги щодо виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку є похідними та залишаються без реалізації. Зазначає, що у відповідності до ст. 24 Закону України «Про відпустки» додаткова відпустка, яка передбачена військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищенням нервово емоційним та інтелектуальним навантаженням, не підлягає грошовій компенсації в разі звільнення, адже вона не зазначена серед відпусток, які слід компенсувати у випадку звільнення в разі їх невикористання.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

За період служби позивач займав посади, в тому числі: з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року (згідно наказу № 42 ос від 01.03.2012 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року (згідно наказів № 78 ос від 20.04.2015 р., № 136 ос від 20.07.2016 р., № 251 ос від 29.09.2017 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року (згідно наказу № 320 ос від 31.08.2018 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року (згідно наказу № 23 ос від 18.01.2019 р.) на посаді інспектора прикордонної служби майстра.

Наказом начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12 лютого 2019 року № 59-ОС, ОСОБА_1 звільнено з військової служби, у зв`язку із закінчення строку контракту.

02 травня 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період проходження служби на зазначених вище посадах, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 лютого 2019 року.

Листом від 05 червня 2020 року № 14-Б-38 Мукачівський прикордонний загін роз`яснив, що під час особливого періоду військовослужбовцям передбачений вичерпний перелік відпусток, а саме: щорічна основна відпустка та відпустка за сімейними обставинами. У зв`язку з цим, у прикордонного загону відсутні правові підстави для виплати відповідної компенсації.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 р. № 702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 - 5.

Додаток 4 до вказаної постанови містить перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.

Так, відповідно до п. 4 додатку 4 інспектор прикордонної служби 1, 2, 3 категорії має право на щорічну додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів.

Як встановлено судом, за період служби позивач займав посади, в тому числі: з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року (згідно наказу № 42 ос від 01.03.2012 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року (згідно наказів № 78 ос від 20.04.2015 р., № 136 ос від 20.07.2016 р., № 251 ос від 29.09.2017 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року (згідно наказу № 320 ос від 31.08.2018 р.) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії; з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року (згідно наказу № 23 ос від 18.01.2019 р.) на посаді інспектора прикордонної служби майстра.

Таким чином позивач, будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби, займаючи посади, визначені постановою № 702 під час проходження служби мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Посилання відповідача на п. 19 ст. 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка на його думку виключає можливість надання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 ст. 10-1 Закону, суд вважає необґрунтованими.

Так, норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Тобто на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702.

Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.05.2019 р. по зразковій справі № 620/4218/18, яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. рішення від 16.05.2019 р. залишено без змін.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) протиправно не нарахувала та не виплатила позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року, з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року, з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року, з 18 січня 2019 по 13.02.2019 року.

А тому належним і допустимим способом захисту прав позивача є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, у періоди з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року, з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року, з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року, з 18 січня 2019 по 13.02.2019 року, у зв`язку зі звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 лютого 2019 року.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у періоди з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року, з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року, з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року, з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року, у зв`язку зі звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 лютого 2019 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, у періоди з 01 березня 2012 по 19 вересня 2012 року, з 20 квітня 2015 по 21 серпня 2018 року, з 31 серпня 2018 по 17 січня 2019 року, з 18 січня 2019 по 13 лютого 2019 року, у зв`язку зі звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Д.В. Іванчулинець