Справа № 480/6418/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року Справа № 480/6418/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6418/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача та скасувати рішення № 4 від 13.06.2020 та № 47 від 23.06.2020 про утримання надмірно виплачених сум пенсії;

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу утримані суми пенсії згідно з рішеннями № 4 від 13.06.2020 та № 47 від 23.06.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". ГУ ПФУ в Сумській області листом № 13694 від 13.01.2020 позивача повідомлено про утримання надмірно виплачених сум пенсій у розмірі 347,22 грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020, що виникла з вини організації , яка видала фіктивний документ. Крім того, ГУ ПФУ в Сумській області листом № 1387/04-16 від 23.06.2020 позивача повідомлено про утримання надмірно виплачених сум пенсій у розмірі 8517,29 грн.

Позивачка вважає вказані рішення відповідача протиправними, оскільки вона не вчиняла протиправні дії та зловживання щодо призначення пенсії або її перерахунку, а стягнення надмірно сплачених сум пенсій передбачено лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера. В зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовними матеріалами отримав 02.10.2020.

Ухвалою від 30.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши докази відповідно до вимог ст. 90 КАС України суд визнає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом № 13694 від 13.01.2020 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача про те, що з вини організації, яка видала фіктивний документ у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії (індексації) в сумі 347,22 грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020. Запропоновано в добровільному порядку повернути надмірно сплачену суму пенсії, зазначило, що в іншому випадку переплата пенсії буде утримуватися згідно рішення від 13.01.2020 № 4 по 20 % від розміру пенсії позивача з наступного місяця до повного погашення боргу (а.с. 9).

Листом № 1387/04-16 від 23.06.2020 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивачку про здійснення перевірки обґрунтованості документів про заробітку плату для обчислення її пенсії, зокрема довідки № 9659/10/05 від 28.12.2004, виданої ГУ ДФС у Сумській області. В результаті проведеної перевірки встановлено розбіжності даних довідки з первинними документами, що призвело до переплати пенсії в сумі 8517,29 грн. та запропоновано в добровільному порядку повернути надмірно сплачену суму пенсії (а.с. 11).

Оскільки позивач в добровільному порядку не повернув вказану суму, 23.06.2020 ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення № 47 про утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 01.07. 2020 до повного погашення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірну інформацію.

Діючим законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Так, відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 101 Закону України від 05.11.1991 за № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Із наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою стягнення з пенсіонера надміру виплачених пенсій, є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. У такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів із явно неправильними відомостями.

Для цілей застосування ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує. При проведенні перевірки достовірності наданих відомостей та прийнятті оскаржуваного рішення пенсіонер не був взагалі залучений. Довідка, відомості в якій визнано недостовірними, була складена підприємством - страхувальником, а не пенсіонером.

Аналіз статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.

Відповідно до пункту 37 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Постанова № 22-1) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 43 Постанови № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 2. Порядку відшкодування коштів, надмір виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум передплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженими Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 визначено, що переплатою пенсії та грошової допомоги є сума пенсії та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Згідно п. 3 даного Порядку передбачено, що повернення коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Акт проведеної перевірки та матеріали справи не містять доказів, що свідчать про можливе зловживання з боку пенсіонера при наданні документів пенсійному органу.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 вказаної статті Цивільного кодексу України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Правильність здійснених ГУ ПФУ в Сумській області розрахунків, за якими була здійснена виплата пенсії позивачу, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються, у зв`язку з чим, суд робить висновок, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

З огляду на те, що в оскаржуваних рішеннях обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні її із заявою про призначення пенсії не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних, зазначених у довідці № 9659/10/05 від 28.12.2004, навпаки, у спірному рішенні зазначено, що вказана довідка була видана з вини організації, яка їх видала, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Кошти, утримані з пенсії позивача у зв`язку з прийняттям рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, не виплачені безпідставно. У зв`язку із скасуванням рішення, утримані з ОСОБА_1 кошти підлягають поверненню позивачу.

Судом встановлено, що 23.09.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, у пункті 4 якого зазначено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1 "Клієнт" сплачує "Адвокату" винагороду (гонорар), розмір якої визначається за домовленістю сторін (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 статі 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зі змісту статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу, в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано в кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що ця адміністративна справа за своїм предметом спору і обсягом доказування є справою незначної складності, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що справа не потребувала значних затрат часу, підготовка цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, визначена у позові оплата за підготовку та складання документів є необґрунтовано завищеною.

В даному випадку заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 3000 грн не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому суд визнає доцільним стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 4 від 13.06.2020 про утримання надміру виплачених сум пенсії.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 47 від 23.06.2020 про утримання надміру виплачених сум пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, 3) виплатити ОСОБА_1 утримані суми пенсії згідно з рішенням № 4 від 13.06.2020 та № 47 від 23.06.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп та 300 (триста) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал