Справа № 240/9633/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/9633/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Липи В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із даним позовом до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Малинської районної державної адміністрації Житомирської області щодо неприсвоєння 3 рангу державного службовця та невиплати у повному обсязі заробітної плати за період з 02 серпня 2017 року по 24 січня 2018 року;

- зобов`язати Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області присвоїти з 03 вересня 2017 року 3 ранг державного службовця;

- зобов`язати Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області перерахувати та виплатити заробітну плату з урахуванням надбавки за третій ранг державного службовця за період з 02 серпня 2017 року по 24 січня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок протиправної бездіяльності керівника апарату Малинської райдержадміністрації не були підготовлені документи для присвоєння чергового рангу державного службовця відповідно до вимог чинного законодавства України та не присвоєно 3 ранг державного службовця, чим порушено його право на отримання спеціального звання у вигляді рангу державного службовця згідно із вимогами статті 39 Закону України "Про державну службу" та отримання відповідної надбавки до заробітної плати.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 20.08.2020.

Відповідачем до суду направлено відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову стверджує, що частиною 4 та 5 статті 39 Закону України "Про державну службу" визначено, що ранги державним службовцям одночасно з їх призначенням на посаду присвоює суб`єкт призначення, яким стосовно голів РДА є безпосередньо Президент України. Відмітив, що позивач, підписуючи розпорядження від 02 серпня 2017 року №71-к про своє призначення, в якому приступав до виконання обов`язків голови Малинської РДА був ознайомлений з посадовим окладом згідно штатного розпису, в якому не зазначено щодо присвоєння 3 рангу ОСОБА_1 суб`єктом призначення, а отже і підстав для виплати надбавки за ранг у Малинській РДА позивачу не було.

Позивачем до суду направлено відповідь на відзив у якій посилався на Порядок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306 та відмітив, що голова РДА жодним чином не вирішує питання щодо присвоєння собі чергового рангу державного службовця, оскільки це призвело б до виникнення конфлікту інтересів в контексті Закону України "Про запобігання корупції". Зазначив, що недоотримав заробітну плату, яка повинна була бути розрахована із врахуванням надбавки за 3 ранг державного службовця.

20.08.2020 у зв`язку із клопотанням представника відповідача та неявкою позивача, розгляд справи відкладено на 17.09.2020.

Позивач до суду не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зокрема, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача до суду надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , відповідно до розпорядження Президента України №149/2017-рп призначено на посаду голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області з 21 липня 2017 року зі строком випробування один місяць та оплатою праці відповідно до законодавства.

Згідно розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області від 02.08.2017 №71-к ОСОБА_1 з 02.08.2017 приступив до виконання обов`язків голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області з посадовим окладом згідно з штатним розписом.

Відповідно до п.1 розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області від 23 січня 2018 року №09-К "Про застосування змін щодо проходження державної служби" ОСОБА_1 припинив державну службу 23.01.208 та приступив до виконання повноважень на посаді голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби" з 24.01.2018.

01.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати інформацію про нарахування та виплату надбавки за ранг державного службовця з моменту призначення по січень 2018 року.

Листом від 02.04.2020 №06/481 Малинська районна державна адміністрація повідомила позивача, що доплата за ранг державного службовця за період з серпня 2017 року по січень 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з відсутністю підстав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неприсвоєння третього рангу державного службовця та виплати заробітної плати з урахуванням надбавки за третій ранг, звернувся до суду із вказаним позовом.

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом...

Законом України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, правовий статус державного службовця регулює Закон України «Про державну службу».

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 5 Закону України «Про державну службу» встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 згідно розпорядження Президента України №149/2017-рп призначено на посаду голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області з 21 липня 2017 року зі строком випробування один місяць та оплатою праці відповідно до законодавства.

Згідно розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області від 02.08.2017 №71-к з 02.08.2017 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області з посадовим окладом згідно з штатним розписом.

Суд зазначає, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Категорії посад державної служби визначені статтею 6 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду голови Малинської РДА).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про державну службу» встановлюються такі категорії посад державної служби: категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: голів місцевих державних адміністрацій.

Згідно із ч.1 ст.38 Закону України «Про державну службу» прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються.

За приписами ч.3 ст.39 Закону України «Про державну службу» присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг.

Відповідно до ч.4. ст.39 Закону України «Про державну службу» ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад (ч.5 ст.39 Закону України «Про державну службу»).

Так, відповідно до ст. 8 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Згідно із ч.11 ст.39 Закону України «Про державну службу» в особовій справі та трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця.

Як слідує із записів трудової книжки ОСОБА_1 запис про присвоєння чергового рангу державного службовця у період з 02.08.2017 по 29.08.2019 (звільнення з посади голови Малинської РДА) відсутній.

Суд зазначає, що механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження визначає Порядок присвоєння рангів державних службовців затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306 (далі - Порядок №306).

Так, пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що особі, яка призначена на посаду державної служби з випробуванням і має ранг, присвоєний за попереднім місцем роботи, надбавка за ранг у період випробування виплачується відповідно до такого рангу; особі, яка призначена на посаду державної служби з випробуванням і якій був присвоєний ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу", надбавка за ранг у період випробування виплачується відповідно до найнижчого рангу у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби.

Судом враховано, що відповідно до запису №12 трудової книжки позивачу 12.07.2013 відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII присвоєно 10-й ранг державного службовця, відповідно до запису №22 трудової книжки позивача 25.11.2015 йому присвоєно 9-й ранг посадової особи місцевого самоврядування, посада якої віднесена до четвертої категорії класифікації посад.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII змінено принцип класифікації посад державної служби.

Так, суд зауважує, що приписами чинного законодавства не визначено прирівнення категорій посад державної служби та відповідно рангів, присвоєних державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, до категорій посад та рангів, передбачених Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Згідно із п.10 Порядку №306 державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

У разі належності посади державного службовця до категорії посад, в межах якої передбачено присвоєння рангу нижчого, ніж присвоєний державному службовцю згідно із зазначеним Законом, за ним зберігається раніше присвоєний ранг.

У разі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до зазначеного Закону, що є нижчим, ніж передбачено співвідношенням, йому присвоюється ранг на рівні рангу виходячи із співвідношення.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дають підстави стверджувати, що позивачу у період з 02.08.2017 по 02.09.2017 мав бути присвоєний 3 ранг державного службовця в межах категорії "А" посад державної служби та проведене нарахування та виплата надбавки за ранг відповідно до найнижчого рангу у межах категорії "А" посад державної служби, тобто відповідно до 3 рангу державного службовця.

Поміж наведеного, слід зазначити, що п.4 Порядку №306 встановлено, що підставою для прийняття суб`єктом призначення рішення про присвоєння чергового рангу державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", є подання, підготовлене службою управління персоналом державного органу, в якому працює державний службовець, що вноситься: заступниками голів місцевих державних адміністрацій - щодо голів місцевих державних адміністрацій.

Отже у відповідності до Порядку присвоєння рангів державних службовців та враховуючи, що позивач з 02.08.2017 призначений на посаду державної служби, яка відповідає категорії та рангу, які позивачу присвоєні не були, тому щодо нього після закінчення випробувального строку з 03.09.2017 повинно було бути підготовлене службою управління персоналом подання про присвоєння чергового рангу обчисленого з урахуванням періоду роботи на державній службі та внесене заступнику голови Малинської районної державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині неприсвоєння ОСОБА_1 3 рангу державного службовця з 03.09.2017.

Як зазначалося вище, згідно ч.4 ст. 39 Закону України «Про державну службу», ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення.

У свою чергу, п.4 Порядку №306 чітко визначено, що підставою для прийняття суб`єктом призначення рішення про присвоєння чергового рангу державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А" є подання, підготовлене службою управління персоналом державного органу, в якому працює державний службовець, що вноситься: заступниками голів місцевих державних адміністрацій - щодо голів місцевих державних адміністрацій.

Тобто за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, прийняттю суб`єктом призначення рішення про присвоєння чергового рангу державним службовцям передує підготовка та внесення відповідного подання, що є дискреційними повноваженнями, наданими державному органу для здійснення своїх адміністративних функцій.

Разом з тим, суд зазначає, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, відповідно до наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року:

- дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних атах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на те, що вирішення питання щодо присвоєння в даному випадку чергового рангу державного службовця позивачу віднесено до компетенції саме органу, в якому працювала така особа, та є його дискреційними повноваженнями, суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо присвоєння 3 рангу державного службовця, оскільки це є фактично втручанням у дискреційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що вимога про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити заробітну плату з урахуванням надбавки за третій ранг державного службовця за період з 02.08.2017 по 27.01.2018 задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо присвоєння вказаного рангу позивачу не вирішено.

У зв`язку з цим з метою захисту прав позивача суд вважає за доцільне відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України, зобов`язати Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця у відповідності до норм Закону України «Про державну службу» та з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 257- 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малинської районної державної адміністрації Житомирської області (пл. Соборна, 6а, м. Малин, Житомирська обл, 11601, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Малинської районної державної адміністрації Житомирської області щодо неприсвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця у відповідності до норм Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця у відповідності до норм Закону України «Про державну службу» та з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа