Справа № 300/200/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р. справа № 300/200/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання повернути переплачену суму в розмірі 243691,22 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019; скасувати рішення №22 від 29.07.2019 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та стягнення надмірно виплачених коштів у розмірі 243691,22 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250, за відсутності факту наявності умисних дій, спрямованих на навмисне подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї і визначення її розміру, протиправно припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Позивач зазначає, що умислу приховати відомості про майновий стан або подати неправдиву інформацію не мала, оскільки вказувала у деклараціях про фактичне користування сім`єю транспортним засобом. Оскаржуване рішення №22 від 29.07.2019 прийнято відповідачем без проведення перевірки та складання відповідного акту, до обставин помилково застосовано п.12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Звертає увагу, що відповідачем не враховано, що у складі її сім`ї є четверо малолітніх дітей. Стверджує, що всі відомості про наявні транспортні засоби вказувала зі слів чоловіка. Вважає, що наявність зареєстрованих за чоловіком більше одного автомобіля не позбавляє автоматично малозабезпечену сім`ю у складі якої є четверо неповнолітніх дітей, права на отримання державної соціальної допомоги.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на підставі наданих позивачем заяви та декларації, з 01.07.2016 було прийнято рішення про призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї з подальшим шестимісячним періодом переоформлення по 30.06.2019 на загальну суму 243691,74 грн. За результатами проведеної вибіркової перевірки достовірності зазначених у поданих документах за даними бази «НАІС ДДАІ» МВС України інформації виявлено наявність у чоловіка заявниці ОСОБА_2 трьох транспортних засобів, а саме: ВАЗ 21013 (1985) НОМЕР_1 (дата реєстрації 07.07.2004), ПФ,01 Фермер (2006) НОМЕР_5 (дата реєстрації 01.06.2006) та VOLKSWAGEN TRANSPORTER (1993) НОМЕР_2 (дата реєстрації 14.09.2017), які не були зазначені в деклараціях при оформленні допомоги малозабезпеченій сім`ї. Стверджує, що відповідно до п.10 Порядку №250 соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є, зокрема, більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), а тому внаслідок подання завідомо неправдивих даних позивач неправомірно отримала державну соціальну допомогу за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в сумі 243691,74 грн.

Позивач надала суду відповідь на відзив та письмові пояснення, в яких заперечила правову позицію відповідача з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково стверджує, що ПФ,01 Фермер (2006) НОМЕР_5 (дата реєстрації 01.06.2006) є причепом, відповідно не відноситься до автомобілів. Щодо автомобіля ВАЗ 21013 (1985) НОМЕР_1 (дата реєстрації 07.07.2004) пояснює, що вказаний транспортний засіб у користуванні сім`ї не перебував оскільки проданий чоловіком 11.01.2008 на підставі довіреності.

Правом подання заперечення відповідач не скористався.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» за №211 від 11.03.2020, та подальшими змінами до неї, на усій території України установлено карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» за №540-IX від 30.03.2020 у Кодексі адміністративного судочинства України розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3, яким під час дії карантину, строки, визначені статтями 162 - 164 цього Кодексу, інші процесуальні строки, в тому числі строки подання заперечення, строки розгляду адміністративної справи, продовжено на строк дії такого карантину. У відповідності до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020, який набув чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020, закінчились 06.08.2020. Протягом 20-денного строку з 17.07.2020 учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З 17.08.2020 по 29.09.2020 головуючий суддя у справі перебувала у щорічній відпустці.

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено наступне.

На підставі поданих ОСОБА_1 заяв, зокрема від 25.07.2016, від 17.01.2017, 05.07.2017, від 23.01.2018, від 09.07.2018, від 11.01.2019 на сім`ю у складі шести осіб: заявниці - ОСОБА_1 , її чоловіка - ОСОБА_2 , дочок - ОСОБА_3 2003 р.н., ОСОБА_4 2004 р.н., ОСОБА_5 2010 р.н., ОСОБА_6 2014 р.н., відповідачем призначено щомісячну державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, на період з 01.07.2016 по 30.06.2019, розмір якої склав 243691,74 грн. (а.с.25-48). Вказані обставини підтверджуються поданими ОСОБА_1 заявами, деклараціями про доходи та майновий стан, сторонами визнаються та додатковому доказуванню не підлягають.

У поданих позивачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, від 25.07.2016, 17.01.2017, 05.07.2017 ОСОБА_1 у розділі «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» зазначено - «немає». У деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, від 23.02.2017, 09.07.2018, 11.01.2019 у розділі «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» задекларовано - «автомобіль VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_4 випуску».

Також, у розділі «Члени сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку особи, члени сім`ї, що проживають окремо (дружина, чоловік, неповнолітні діти)» наведених вище деклараціях, ОСОБА_1 окрім себе вказано чотирьох дітей та чоловіка - ОСОБА_2 , вид доходу якого зазначено - «догляд за перестарілим».

На запит відповідача за №1282/05-25 від 05.07.2019 Регіональним сервісним центром МВС В Івано-Франківській області листом від 18.07.2019 за №31/9/2614 повідомлено про те, що, зокрема, чоловік заявниці ОСОБА_2 є власником:

- автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER (1993) НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.09.2017;

- автомобіля ВАЗ 21013 (1985) НОМЕР_1 , дата реєстрації 07.07.2004;

- причепа марки ПФ 01 Фермер (2006), НОМЕР_5 , дата реєстрації 01.06.2006 (а.с.49-50).

Рішенням Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації №22 від 29.07.2019 припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з місяця, в якому виявлено порушення, згідно п.12 постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003, декларант ОСОБА_1 (а.с.10). У цьому рішенні зазначено, що обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 складає 243691,22 грн.

10.01.2020 відповідачем позивачу направлено повідомлення про те, що при оформленні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї нею не задекларовано транспортні засоби, що вплинули на встановлення права на призначення соціальної допомоги, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, з огляду на що з метою вирішення вказаного питання запропоновано звернутись до відповідача (а.с.12).

Листом Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації повідомлено позивача про зайво нараховані та виплачені кошти в сумі 243691,2 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 та пропозицію повернути вказані кошти (а.с.13).

Вважаючи дії відповідача та оскаржуване рішення №22 від 29.07.2019 протиправними, позивач звернулася із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (надалі також - Закон №1768-ІІІ) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.10 ст.4 Закону №1768-ІІІ).

Відповідно до пункту 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів №250 від 24.02.2003 (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин) контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів.

Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів з дня надходження відповідного запиту безпосередньо отримувати від ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

У відповідності з абзацом шостим пункту 10 Порядку №250, який кореспондується з абзацом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин), соціальна допомога не призначається, зокрема, у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з положеннями абзаців сьомого та дев`ятого пункту 10 Порядку №250, що кореспондується з положеннями абзацу третього частини 2 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», за наявності обставин, передбачених в абзацах другому - шостому цього пункту, державна соціальна допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій у разі, коли у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Пунктом 28 Порядку №250 передбачено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України №1768-ІІІ якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу наведених норм права слідує, що обов`язковою умовою для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та подальшого повернення чи примусового стягнення отриманих виплат, є наявність встановленого факту умисних дій особи щодо подання недостовірних відомостей, в тому числі про доходи і майновий стан, наслідком яких є обставини, які вплинули або могли вплинути на встановлення права на допомогу і на виплату її розміру.

Як встановлено судом, рішенням Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації №22 від 29.07.2019 ОСОБА_1 припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Підставою припинення виплат став висновок відповідача про те, що позивачем подано завідомо неправдиві відомості стосовно наявності у сім`ї більше одного транспортного засобу, внаслідок чого неправомірно отримано державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в сумі 243691,74 грн.

Позивач у розділі «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» в деклараціях від 23.01.2018, 09.07.2018, 11.01.2019 декларувала наявність одного транспортного засобу - автомобіля VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1993 року випуску, державна реєстрація якого 14.09.2017. Відомості про інші транспортні засоби - автомобіль ВАЗ 21013 1985 року випуску і причіп марки ПФ 01 Фермер 2006 року випуску, в цих деклараціях, а також в деклараціях від 25.07.2016, 17.01.2017, 05.07.2017, відсутні.

Разом з цим, згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 18.07.2019 чоловік позивача ОСОБА_2 є власником вказаних автомобіля ВАЗ 21013, із датою реєстрації 07.07.2004 та причепа марки ПФ 01 Фермер, із датою реєстрації 01.06.2006.

При цьому, наявність у користуванні сім`ї причепа марки ПФ 01 Фермер НОМЕР_5 позивач не заперечує, однак помилково вважає, що причіп не є транспортним засобом.

Так, статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що причіп є транспортним засобом без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Згідно пункту 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Отже, причіп марки ПФ 01 Фермер є транспортним засобом і повинен був вказуватись позивачем у розділі «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Стосовно автомобіля ВАЗ 21013 НОМЕР_1 ОСОБА_1 стверджує, що вказаний транспортний засіб не декларувала в зв`язку тим, що він не використовувався її сім`єю у власних потребах, так як в 2008 році був проданий. Вказані обставини позивач підтверджує наявною в матеріалах справи копією довіреності ВКС №981378 від 11.01.2008.

За змістом довіреності ВКС №981378 від 11.01.2008, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_7 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження належним йому транспортним засобом марки ВАЗ 21013 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, керувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною і на розсуд уповноваженого (а.с.66).

Враховуючи, що транспортний засіб марки ВАЗ 21013, 1985 року випуску, хоча і був зареєстрованим за ОСОБА_2 , проте фактично вибув з його володіння і користування, то під час отримання сім`єю позивача соціальної допомоги з 01.07.2016 по 01.01.2018 у володінні сім`ї позивача фактично перебував один транспортний засіб - причіп марки ПФ 01 Фермер, 2006 року випуску, НОМЕР_5 , наявність якого не є обставиною, яка б вплинула або могла вплинути у цей період на встановлення права на допомогу.

Суд звертає увагу, що сам факт неподання відомостей про наявність у власності чи володінні членів малозабезпеченої сім`ї транспортного засобу, не є підставою для автоматичного припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або її повернення (стягнення). Припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї при наявності у її власності чи володінні більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму) можливе тоді, коли мали місце обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, і ці відомості вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу.

В контексті перебування транспортного засобу марки ВАЗ 21013 фактично у користуванні, володінні, розпорядженні іншої особи, та встановлених судом обставин щодо недекларування причепу марки ПФ 01 Фермер, суд вважає, що позивач добросовісно помилялася щодо обставин відсутності у власності сім`ї транспортних засобів автомобіля марки ВАЗ 21013, 1985 року випуску, НОМЕР_1 та причепа марки ПФ 01 Фермер, 2006 року випуску, НОМЕР_5 , а тому дії позивача стосовно недекларування вищевказаних транспортних засобів (механізмів) не можна розцінювати як навмисне подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей.

Наявність зареєстрованих за чоловіком позивача вказаних вище транспортних засобів, не свідчить про беззаперечну відсутність у сім`ї позивача ознак «малозабезпеченої сім`ї», для якої відповідачем була призначена державна соціальна допомога, та автоматично не позбавляє малозабезпечену сім`ю, у складі якої виховується четверо дітей віком до 18 років, права на отримання державної соціальної допомоги із врахуванням ч.2 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки відповідачем при прийнятті рішення №22 від 29.07.2019 про припинення виплати державної соціальної допомоги, не з`ясовано причин подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей, не встановлено факту умисних дій спрямованих на подання недостовірних відомостей, рішення прийняте без встановленням всіх обставин, які мають місце, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, в тому числі про доходи і майновий стан, наявність у сім`ї чотирьох дітей віком до 18 років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову на дотримання вказаних норм права та не довів суду правомірності оскаржуваних дій і рішення.

За наведених вище правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача стосовно припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання повернути переплачену суму в розмірі 243691,22 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 та прийняття рішення №22 від 29.07.2019 є протиправними, оскільки вчинені без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позов слід задовольнити.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262, п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації щодо припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання ОСОБА_1 повернути переплачену суму в розмірі 243691,22 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації №22 від 29.07.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 )

Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації (, вул.Липова, 7, м.Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400)

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.