Справа № 754/9257/20
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/292/20
Справа №754/9257/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в місті Києві Кадькало Ольги Володимирівни, Управління патрульної поліції міста Києва про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.07.2020 інспектор поліції Кадькало Ольга Володимирівна винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, якою наклала адміністративне стягнення в розмірі 255грн. З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху та іншого чинного законодавства у сфері безпеки руху не порушував. Інспектор не розглянув справу по суті, як того вимагають норми закону, не ознайомив позивача з його правами. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Своїми діями, інспектор поліції Кадькало Ольга Володимирівна грубо порушив вимоги КУпАП, а також право на захист, яке закріплено ст. 268 КУпАП. Посилаючись на викладене, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2819992 від 13.07.2020, винесену інспектором поліції Кадькало Ольгою Володимирівною.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.08.2020 від представника Управління патрульної поліції міста Києва надійшов відзив відповідно до якого зазначено, що 13.07.2020 ОСОБА_1 керував автомобілем «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Ревуцького, 40-Г в місті Києві, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.п.34 ПДР України. Внаслідок чого відповідачем винесена вище вказана постанова, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 255грн. Позивач керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України. Відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази та факт вчинення Позивачем правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення, та виніс правомірну постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, то немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

03.09.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача-адвоката Мельника С.В. відповідно до якої зазначено, що під час винесення постанови інспектор не надав можливості позивачу ОСОБА_1 користуватися правами передбачені законом, а саме: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою. Таким чином, інспектор Кадькало Ольга Володимирівна пориша право позивача на захист та обмежила позивача в можливості довести свою невинуватість у скоєні адміністративного правопорушення, в рамках встановленої законом процедури розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

14.09.2020 від представника Управління патрульної поліції міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких зазначено, що інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2020 Інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в місті Києві Кадькало Ольгою Володимирівною, було винесено постанову серія ЕАК №2819992 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

Відповідно до постанови серії ЕАК №2819992 від 13.07.2020 зазначено, що 13.07.2020 ОСОБА_1 керував автомобілем «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Ревуцького, 40-Г в місті Києві, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР України.

Згідно пункту 34 Правил дорожнього руху України, Дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 280 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 17 КУпАП обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є: крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожу є державному або громадському порядку, власності, правам і свободам ромадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

При складанні протоколу та прийнятті постанови інспектором УПП повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Також, працівники Національної поліції повинні не забувати, що їх завданням є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»), а ні виконувати лише тільки функцію карального органу, необхідно працювати на довіру громадян України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під час дослідження компакт-диску наданим представником Управління патрульної поліції міста Києва, судом установлено, що відеозапис не містить жодних викладених обставин та подій які зазначені у постанові серії ЕАК №2819992 від 13.07.2020, оскільки на відеозаписі інші обставини, інша подія та особа яка притягується до адміністративної відповідальності, і інший працівник поліції, а тому суд не має можливості врахувати відеозапис як доказ.

Так, при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відзив відповідача не дає обґрунтування правомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише постанова про вчинення правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу, що не дає підстав стверджувати про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова - скасуванню.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.07.2020 Мельник Станіслав Вікторович, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №6359/10 від 15.02.2018 виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Акт виконаних робіт, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 14.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розподіл судових витрат на професійну допомогу з відповідача є необґрунтованою, оскільки подані докази не підтверджують факт сплати позивачем коштів за договором від 15.07.2020, оскільки подано лише копію квитанціїдо прибуткового касового ордеру №14 та позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00грн пов`язані із розглядом справи №754/9257/20, відтак не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме 420,40грн.

Крім того відповідно до пунктів 3 та 5 Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже позивачем, відповідно до дублікату квитанції №0.0..1 від 14.07.2020, сплачено штраф відповідно до винесеної постанови відповідачем, в розмірі 260грн, який підлягає поверненню позивачу.

Керуючись Конституцією України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 9, 126, 247, 251, 280 КУпАП, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в місті Києві Кадькало Ольги Володимирівни, Управління патрульної поліції міста Києва про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в місті Києві Кадькало Ольги Володимирівни, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2819992 від 13 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу порушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції міста Києва на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40грн.

Повернути ОСОБА_1 сплачений штраф за порушення Правил дорожнього руху України в розмірі 260,00грн (квитанція 0.0..1 від 14.07.2020, номер рахунку: UA69 8999 9803 10 2600 1, отримувач Казначейство України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Інспектор лейтенант поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в місті Києві Кадькало Ольги Володимирівни, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Відповідач 2: Управління патрульної поліції міста Києва, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Повний текст складено та підписано 06 листопада 2020 року.

Суддя В.В. Бабко