Справа № 159/3928/20
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 рокум. КовельСправа № 159/3928/20

Провадження № 2-а/159/107/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що постановою відповідача від 30 липня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Суть правопорушення полягає в тому, що позивач, 30 липня 2020 року, о 20 год. 55 хв., керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ковелі по вул. Відродження, порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійснив поворот ліворуч зі смуги, яка дозволяє рух прямо. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки такого правопорушення він не вчиняв, відеофіксація правопорушення не проводилась, що в розумінні ст.251 КУпАП не може слугувати належним та допустимим доказом в справі про адміністративне правопорушення. Просить скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач відзив на позов не подав.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесена постанова серії БАБ № 342662 від 30 липня 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, та згідно цієї постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 30.07.2020, о 20 год. 55 хв., керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Ковелі по вул. Відродження, порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійснив поворот ліворуч зі смуги, яка дозволяє рух прямо, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі і за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В той же час, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Факт вчинення правопорушень відповідачем належним чином не зафіксований, інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови та які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано та судом не здобуто.

Крім того, відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідачем, всупереч п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, не надано відео з нагрудної камери, в той час коли позивачем заперечується факт вчинення правопорушення, яке ставиться йому в вину.

Відповідач не надав відеозапису вчинення правопорушення, не подав жодних інших доказів, які доводять вину позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, як і не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення такого правопорушення.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення не надав доказів в обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення.

Оскільки відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, вина позивача не може вважатись доведеною.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст.245, 251, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,серії БАБ № 342662 від 30 липня 2020 року, винесену інспектором СРППРЗ Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Багликом Р.П. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАПта накладення адміністративного стягнення у виді штрафу і провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:С. Л. Панасюк