Справа № 264/3929/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3929/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточія Юрія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863 від 05 березня 2020 року, винесеної відповідачем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки його було притягнуто до відповідальності необґрунтовано та без належних доказів, за відсутності порушень правил дорожнього руху. Пункт 8.7.3 е Правил дорожнього руху, на який мається посилання в оскаржуваній постанові, не регулює порядок проїзду перехрестя. Вказує на те, що порядок проїзду перехресть регулюється главою 16 Правил дорожнього руху. А саме, відповідно до пункту 16.8 Правил водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Наголошує на тому, що він виїхав на перехрестя проспекту Будівельників та бульвару Шевченко згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, а тому повинен був виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, що ним і було зроблено. За таких обставин вказує на дотримання правил дорожнього руху та неправомірності прийнятої постанови відповідачем.

В судовому засіданні 26 серпня 2020 року позивач позовні вимоги підтримав, та вказав на тому, що він рухався по бульвару Шевченко і на перехресті із проспектом Будівельнків виїхав на зелений сигнал світлофору, та повернувши ліворуч перед трамвайними путями перед виїздом із перехрестя був ще один світлофор, на якому загорівся червоний сигнал, але у зв`язку із тим, що перед ним не було знаку стоп або дорожньої розмітки стоп-лінія, що свідчило би про наявність перехрестя, а не виїзду із нього, тому він закінчив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, що дозволено пунктом 16.8 Правил дорожнього руху. Після цього його одразу зупинили працівники поліції, яким він намагався довести правомірність своїх дій під час проїзду перехрестя.

Згодом позивач надав заяву про підтримання позову та просив проводити розгляд справи без його присутності в порядку письмового провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, про законність своїх дій при розгляді справи та складані постанови відносно ОСОБА_1 , який в порушення пункту 8.7.3.е. Правил дорожнього руху, здійснюючи рух по проспекту Будівельників в районі будинку №148 проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору. Також представив диск із відеозаписом обставин подій та фото з місця пригоди.

Представник відповідача в судовому засіданні 26 серпня 2020 року позовні вимоги не визнав, вказував на порушення позивачем правил дорожнього руху під час проїзду перехрестя на червоний сигнал світлофору. Надав до суду заяву про розгляд справи без присутності представника в порядку письмового провадження.

Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання не прибули обидві сторони спору, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 15 червня 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863 поліцейським роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточієм Ю.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а саме за те, що він 15 червня 2020 року, керуючи автомобілем Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , в місті Маріуполі по проспекту Будівельників, 148, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 е) ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Пунктом 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила проїзду через перехрестя та його проїзд на заборонений сигнал світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, в обґрунтування правомірності накладення стягнення відповідачем представлено відеозапис з реєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано як легковий автомобіль позивача Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , в місті Маріуполі по проспекту Будівельників проїжджає під світлофором, на якому горить червоний сигнал. При цьому будь-яких дорожніх знаків або дорожньої розмітки в місці розташування світлофору не має. На представленому до матеріалів справи фотознімків так само зафіксовано відсутність будь-яких дорожніх знаків або дорожньої розмітки в місці розташування світлофору, щоб вказувало на необхідність зупинки перед світлофором.

При цьому згідно з пунктом 16.8 Правил дорожнього руху водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема представленої циклограми роботи світлофорного об`єкту на перехресті проспекту Будівельників та бульвару Шевченка, зазначене перехрестя складається з кількох виїздів з бульвару Шевченка на проспект Будівельників і після виїзду на проспект Будівельників в напрямку бульвару Шевченка перед перетином трамвайних колій встановлений світлофор, під яким не має дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) або дорожнього знаку 5.62, що зобов`язувало б водія в разі виїзду на перехрестя на дозволений сигнал світлофору здійснити зупинку перед цим повторним світлофором та не завершувати проїзд перехрестя у наміченому напрямку. Відсутність вказаного знаку та дорожнього розмітки обґрунтовано дозволяло позивачу застосувати правило проїзду перехрестя, передбачене пунктом 16.8 Правил дорожнього руху, та, здійснивши виїзд на перетин проїзних частин бульвару Шевченка та проспекту Будівельників згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, ОСОБА_1 мав право виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином з урахуванням існуючих доказів та встановлених обставин в діях позивача відсутні порушення правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова відповідача не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із задоволенням позову судові витрати ОСОБА_1 , які пов`язані із сплатою ним судового збору про подачі позову, в розмірі 420,40 гривень, у відповідності до вимог частини 1 статті 139 КАС України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточія Юрія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863 від 15 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточія Юрія Віталійовича (місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Макара Мазая, 16) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Надточія Юрія Віталійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подачу позову, в розмірі 420,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний тест рішення складено 11 листопада 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов