Справа № 520/13196/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 листопада 2020 р. справа № 520/13196/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд.5, 1-й підїзд, 6-й поверх, ) про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку нарахування виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області від 06.09.2018 року про накладення штрафу у сумі 76183,80 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області розрахунок нарахування виконавчого збору станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 серпня 2004 року по справі №2-83322/04 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 щомісячно розмірі 1/3, починаючи з 02.08.2004 року та до їх повноліття. 06.09.2018 року постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківської області Щербаком Р.О., накладено на боржника штраф у сумі 76183,80 грн. Також, з жовтня 2018 року по травень 2019 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС здійснювався розрахунок нарахування виконавчого збору, який станом на травень 2019 року склав 18017,16 грн. На думку позивача, тільки у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження, зазначене може бути підставою для відповідного реагування, а саме прийняття оскаржуваних постанов, в даному випадку прийняття постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківської області Шербаком Р.О. від 06.09.2018 року про накладення на боржника штрафу у сумі 76183,8 грн.. Окрім цього, в порушення ЗУ "Про виконавче провадження" і Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р., у редакції наказу від 29.09.2016 р. №2832/5, на думку позивача, державний виконавець повинен був прийняти постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, з жовтня 2018 року по травень 2019 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС здійснювався розрахунок нарахування виконавчого збору, який станом на травень 2019 року склав 18017,16 грн., однак матеріали виконавчого провадження №17412640 не містять постанови про стягнення виконавчого збору, наявні тільки розрахунки нарахування виконавчого збору. З огляду на викладене позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 07.10.2004 року від Комінтернівського районного суду м. Харкова на виконання надійшов виконавчий лист № 2-8322/04, виданий 04.08.2004 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1/3, починаючи з 02.08.2004 та до їх повноліття. Виконавчий документ, що було пред`явлено до відділу виконавчої служби, відповідав вимогам ч.1 ст.18 Закону, у зв`язку з чим, 10.10.2004 року винесено постанову №17412640 про відкриття виконавчого провадження. Представник відповідача зазначив, що місце реєстрації боржника станом на 07.11.2006 року співпадало з адресою, зазначеною у виконавчому документі, а на зворотньому повідомленні про поштове відправлення наявний підпис боржника про отримання листа від 10 листопада 2006 року, відповідно боржник вважається належно повідомленим про існування виконавчого провадження відносно нього. Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. З огляду на вказане, державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 01.08.2018 року борг склав 152367,60 грн. За цим розрахунком 06.09.2018 року винесено постанову про стягнення з боржника штрафу у розмірі 50% на суму 76183,80 грн. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження. Виконавчий збір нараховується із суми заборгованості, визначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. З огляду на зазначені норми, 15.10.2018 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на вересень 2018 року борг склав 157636,60 грн. В свою чергу, за цим розрахунком заборгованості нараховано виконавчий збір, що підлягає стягненню, сума якого на вересень 2018 року склала 15763,66 грн. - тобто 10% від суми боргу, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців. Станом на 01.11.2020 року борг по аліментам складає 235969,57 грн., а виконавчий збір 23596,96 грн. відповідно. Представник відповідача вважає, що вимога позивача визнати розрахунок нарахування виконавчого збору неправомірним є необґрунтованою через те, що на сьогоднішній день ОСОБА_4 не сплачено жодної суми по аліментам в рахунок погашення боргу, заборгованість по аліментам перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, у позовній заяві відсутні будь-які посилання на порушення будь-яким норм під час нарахування виконавчого збору. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області від 06.09.2018 року про накладення штрафу у сумі 76183,80 грн. та розрахунку нарахування виконавчого збору станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн., а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно зі ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04 серпня 2004 року по справі №2-8322/04 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 щомісячно розмірі 1/3, починаючи з 02.08.2004 року та до їх повноліття.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження ВП №17412640 за виконавчим листом Комінтернівського районного суду м.Харкова № 2-8322/04, виданий 04.08.2004 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1/3, починаючи з 02.08.2004 та до їх повноліття.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 10.10.2004 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП №17412640, державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 01.08.2018 року борг склав 152367,60 грн. За цим розрахунком 06.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника штрафу у розмірі 50% на суму 76183,80 грн..

Окрім цього, державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на травень 2019 року борг склав 180171,61 грн. В свою чергу, за цим розрахунком заборгованості нараховано виконавчий збір, що підлягає стягненню, сума якого на травень 2019 року склала 18017,16 грн. - тобто 10% від суми боргу, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив поновити йому строк на оскарження дій держаних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області (надалі Міжрайонний ВДВС - 1), визнати дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС - 1 Кобеляцькой Ю.В. під час відкриття виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Кобеляцькой Ю.В. від 10.10.2004 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини. Також просив скасувати постанови державних виконавців Міжрайонного ВДВС - 1 від 23.03.2018 про обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, про обмеження у праві полювання, про встановлення обмеження у праві користування транспортними засобами, про обмеження у праві виїзду за межі України. У скарзі ОСОБА_1 просив також скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного ВДВС - 1 Щербак Р.О. від 06.09.2018 про накладення штрафу в сумі 76 183 грн 80 коп., від 13.09.2018 - про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ, які належить боржнику, і про арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, визнати розрахунок нарахування виконавчого збору (основної винагороди державного виконавця) та за виконавчі дії неправомірними.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 6 квітня 2020 року по справі №641/6611/19 скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача у справі №641/6611/19, постановою Харківського апеляційного суду від 10.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 6 квітня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанов про обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, про обмеження у праві полювання; про встановлення обмеження у праві користування транспортними засобами; про обмеження у праві виїзду за межі України, про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ, які належить ОСОБА_1 , про арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Зобов`язано державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанови від 23 березня 2018 року - про обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, про обмеження у праві полювання; про встановлення обмеження у праві користування транспортними засобами; про обмеження у праві виїзду за межі України; від 13 вересня 2018 року - про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ, які належить ОСОБА_1 ; про арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області про накладення штрафу в сумі 76813 гривень 80 копійок та оскарження розрахунку нарахування виконавчого збору закрито. У задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

У вказаній постанові зазначено, що оскільки скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення на боржника штрафу та здійснення розрахунку нарахування виконавчого збору розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягає, провадження у справі в цій частині належить закрити.

З огляду на висновки Харківського апеляційного суду та не погодившись з оскаржуваними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу правомірності прийняття постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області від 06.09.2018 року про накладення штрафу у сумі 76183,80 грн. суд зазначає наступне.

Україна є правовою державою, у якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі й мають відповідати їй (стаття 1, частини перша, другої статті 8 Основного Закону України).

За правилами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: "14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Закон України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" набрав чинності 28.08.2018 року.

Як свідчать матеріали справи позивач 06.09.2018 року був притягнутий до відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 02.08.2004 року по 01.08.2018 року в межах виконавчого провадження ВП №17412640 на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виявлення такого порушення виконавчою службою).

Проте, вказаний вид відповідальності у вигляді накладення на боржника штрафу введений в Законі України "Про виконавче провадження" лише 28.08.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, надає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Отже, оскільки заборгованість позивача щодо сплати аліментів утворилась з 02.08.2004 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" введена лише з 28.08.2018 року, то з урахуванням ст. 58 Конституції України на позивача не може бути накладено штраф з розрахунку всієї суми заборгованості.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності застосування до ОСОБА_1 штрафу на підставі ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", а тому оскаржувана постанова про стягнення штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в ухвалах від 22.07.2019 року по справі № 620/655/19, від 02.09.2019 року по справі № 520/3935/19 та від 23.12.2019 по справі № 567/456/19.

Відносно правомірності розрахунку нарахування виконавчого збору Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн., судом встановлено наступне.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час винесення оскаржуваного розрахунку) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять жодного доказу щодо сплати позивачем аліментів на утримання дітей у відповідності до рішення суду.

Законодавчо закріплено, що постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

Оскільки станом на час розгляду справи жодна з викладених обставин не настала, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обов`язку щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

При цьому, при наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів, що прямо передбачено Законом України "Про виконавче провадження" та пунктом 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Оскільки на виконанні у відповідача перебуває відповідний виконавчий документ про стягнення з позивача аліментів та матеріали виконавчого провадження не містять жодного доказу щодо сплати аліментів позивачем, при цьому, до адміністративного позову позивачем також не надано доказів сплати аліментів за рішенням суду, суд приходить до висновку, що розрахунок нарахування виконавчого збору Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн. вчинено правомірно та у відповідності до приписів законодавства.

Суд зауважує, що визначення розміру заборгованості по аліментам не відноситься предмету справи та не досліджується судом.

Виходячи із положень статті 19 КАС України, предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Суд вважає, що розрахунок нарахування виконавчого збору Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн., в межах спірних правовідносин, не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги визнати протиправним та скасувати Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області розрахунок нарахування виконавчого збору станом на травень 2019 року в розмірі 18017,16 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд.5, 1-й підїзд, 6-й поверх, ) про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку нарахування виконавчого збору - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області від 06.09.2018 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 76183,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 1, поверх 6, місто Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 10.11.2020 року.

Суддя Біленський О.О.