Справа № 440/138/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 р.Справа № 440/138/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.04.2020 по справі № 440/138/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ФОП ОСОБА_1 ), звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (далі та текстом також відповідач, Управління Держпраці), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 04.12.2019 за № ПЛ4900/152/АВ/П/ТД-ФС.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 04 грудня 2019 року № ПЛ4900/152/АВ/П/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 125 190,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1251,91 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з посиланням на обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у відзиві на позовну заяву, зазначило, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов безпідставних висновків про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови. За результатами апеляційного розгляду Управління Держпраці просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглянута у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 КАС України.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі Наказа Управління Держпраці від 08.10.2019 за № 217П та направлення на проведення заходу державного контролю від 09.10.2019 за №1793 головним державним інспекторам Ягодовській Я.В. та Братусь Л.О. доручено проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 /а.с. 74-75/.

За результатами відповідного заходу складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 21.10.2019 за № ПЛ4900/152/АВ (надалі по тексту - акт інспекційного відвідування), яким зафіксовано порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України ( далі КЗпП України), а саме допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Так, з метою проведення інспекційного відвідування 10.10.2019 о 12 годині 50 хвилин спільно з посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною вище адресою знаходяться складські приміщення, призначені для зберігання товарів. В одному із складських приміщень розташований оптовий склад, в якому здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 . У даному складському приміщенні зберігаються фрукти, овочі та ведеться торгівля. Під час проведення інспекційного відвідування в зазначеному приміщенні знаходилась безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , використання праці якого було встановлено під час попереднього інспекційного відвідування (акт від 16.01.2019 №ПЛ3079/783/АВ). Гр. ОСОБА_2 виконував обов`язки підсобного працівника, а саме переставляв мішки з овочами за допомогою ручного навантажувача. В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надати письмове пояснення відмовилась, документи щодо оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 не надані. Враховуючи викладені вище обставини, відповідач дійшов до висновку, що гр. ОСОБА_2 допущений до роботи без належного оформлення трудових відносин, що свідчить про порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України /а.с. 76-82/.

Управлінням Держпраці винесено припис від 21 жовтня 2019 року №ПЛ4900/152/АВ/П про усунення виявлених порушень /а.с. 30-32/.

Від підписання акту та припису позивач відмовилась, про що складено акт від 01.11.2019 /а.с. 86/. У зв`язку з чим такі акт та припис направлені поштовим відправленням.

Листом від 24.10.2019 за №02-12/6799 позивача повідомлено, що отримання вказаного вище акту інспекційного відвідування дає підстави для розгляду справи про накладення штрафа згідно зі ст. 265 КЗпП України у термін, визначений Порядком накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 /а.с. 89/, що направлено з рекомендованим повідомленням та повернулось з відміткою поштового відділення 06.12.2019 із зазначенням причини невручення "За закінченням терміну зберігання".

За результатами розгляду справи про накладення штрафу Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 04 грудня 2019 року № ПЛ4900/152/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на позивача накладено штраф у сумі 125190,00 грн /а.с. 90/.

Не погодившись з відповідною постановою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що постанова Управління Держпраці про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ4900/152/АВ/П/ТД-ФС від 04 грудня 2019 року на ФОП ОСОБА_1 у сумі 125 190,00 грн винесена не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною першою статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

За змістом ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

А відповідно до частини третьої цієї статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Як визначено ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4.12.2019 №1132) /надалі - Порядок №823/.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509).

Відповідно до абз.1 п. 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;

- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;

8) за дорученням Прем`єр-міністра України;

9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

10) за запитом народного депутата;

11) у разі невиконання вимог припису.

Згідно з пунктом 8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Пунктом 10 Порядку №823 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

За змістом пункту 13 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта інспекційного відвідування (підпункт 5); перед підписанням акта інспекційного відвідування бути поінформованим про свої права та обов`язки (підпункт 7).

Відповідно до пункту 14 Порядку №823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Пунктами 16, 17, 23 Порядку №823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.

Другий примірник акту залишається в інспектора праці.

У разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акту та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.

У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис.

Два примірники акту та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акту та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акту та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акту та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 21 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акту. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

За п. 23 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з п. 27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності не вживаються (п. 28 Порядку № 823).

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року (надалі - Порядок № 509), штрафи накладаються на підставі акту, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Пунктами 3, 4 Порядку №509 визначено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Пунктом 3 Порядку №509 встановлено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу /пункт 8 Порядку № 509/.

З 1 січня 2017 року збільшена фінансова відповідальність роботодавців за порушення законодавства з питань оплати праці з метою запобігання "тіньової" зайнятості, легалізації заробітної плати.

Так, Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 265 КЗпП України, згідно з якими, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

На підставі статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року в Україні встановлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі 4173 гривні.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 зазначено План спільних заходів суб`єктів господарювання на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №649-р на жовтень 2019 року /а.с. 71 - зворот/.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №649-р доручено Державній службі з питань праці, Державній фіскальній службі, Пенсійному фонду України, Національній поліції, іншим центральним органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування провести починаючи з 5 жовтня 2018 року в установленому порядку комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б наявність конкретної підстави для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , передбаченої пунктом 5 Порядку №823.

Водночас, Порядком №823 визначено, що до початку проведення інспекційного відвідування інспектор праці зобов`язаний пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення відповідного заходу, проте, відповідачем не надано до матеріалів справи належних до допустимих доказів дотримання таких вимог Порядку № 823.

Відповідно до акту інспекційного відвідування посадовими особами відповідача зафіксовано, що під час проведення інспекційного відвідування в зазначеному приміщенні знаходилась безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , використання праці якого було встановлено під час попереднього інспекційного відвідування (акт від 16.01.2019 №ПЛ3079/783/АВ). Гр. ОСОБА_2 виконував обов`язки підсобного працівника, а саме: переставляв мішки з овочами за допомогою ручного навантажувача. В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надати письмове пояснення відмовилась, документи щодо оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 не надані. Враховуючи викладені вище обставини, контролюючий орган дійшов до висновку, що гр. ОСОБА_2 допущений до роботи без належного оформлення трудових відносин, що свідчить про порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Проте, під час попереднього інспекційного відвідування позивача контролюючим органом встановлювалося використання праці вказаної особи на підставі акту від 16.01.2019 за №ПЛ3079/783/АВ, який рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №440/544/19, що набрало законної сили, поставлено під сумнів щодо належної фіксації відповідного порушення, наслідком чого стало задоволення вимог позивача та скасування постанови про накладення штрафу, прийнятої на підставі такого акту.

Дослідивши докази, надані до матеріалів справи відповідачем, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що такі не містять належних та допустимих відомостей, які можуть засвідчити факт "виконання обов`язків підсобного працівника" гр. ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування складських приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду справи відповідачем не надані пояснення та докази на їх підтвердження стосовно фіксації допуску громадянина ОСОБА_2 до фактичної роботи, фіксації здійснення конкретної роботи (виконання трудових функцій), оскільки відповідачем зауважено, що останній виконував обов`язки підсобного робітника, однак, не надано відомостей та доказів на їх підтвердження стосовно того, яким чином інспекторами встановлено виконання особою обов`язків підсобного працівника, як і не визначено чим передбаченні такі обов`язки та чи затверджувалися вони ФОП ОСОБА_1 . Актом перевірки підтверджено, що інспекторами відповідача не з`ясовувалось у особи, що була зафіксована у приміщенні оптового складу, її фактичні обов`язки, відомості про оплату робочого часу та періоду роботи останнього у ФОП ОСОБА_1 , режиму та умов праці, якщо вони погоджені між ФОП ОСОБА_1 та такою особою.

Водночас, відображений в акті інспекційного відвідування факт перебування у приміщенні оптового складу під час проведення заходу державного контролю молодого чоловіка, що інспекторами ідентифікований як ОСОБА_2 , не є беззаперечним свідченням працевлаштування даного громадянина у ФОП ОСОБА_1 , адже у ході інспекційного відвідування не встановлено та не зафіксовано фактів здійснення цим громадянином розрахункових операцій, розвантаження/навантаження товарів в якості виконання роботи для позивача, отримання чи підписання документів від імені підприємця, не відібрано пояснень від вказаної особи тощо. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, яким чином відповідачем було ідентифіковано таку особу як ОСОБА_2 .

Довідка ГУ ДПС в Полтавській області від 21.10.2019 за № 1280/16-31-33-04-13/ НОМЕР_1 "Про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем - ФОП ОСОБА_1 законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин", не є належним доказом відсутності відповідного порушення, оскільки не містить відомостей про проведення фактичної перевірки у ФОП ОСОБА_1 спільно з посадовими особами Управління Держпраці чи обсягу матеріалів, що ними досліджувались.

З огляду на зазначене вище та враховуючи, що інспекційне відвідування проведено без дотримання процесуальних вимог щодо належного повідомлення, пред`явлення посвідчень, направлення, Управління Держпраці неправомірно використало відомості, які фактично отримані не в рамках інспекційного відвідування відповідача.

З огляду на частину 2 статті 77 КАС України, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо допущення ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 як працівника до роботи без укладення з ним трудового договору.

Водночас, такі докази мали бути здобуті відповідачем у ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 та існувати на момент прийняття спірного рішення, адже, як передбачено абзацом другим частини другої статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Порядок №823 наділяє інспектора праці певним обсягом повноважень, не виконання яких останнім є підставою для висновку про протиправність спірного рішення з огляду на недоведення суб`єктом владних повноважень його обґрунтованості та правомірності.

Проте, із встановлених судовим розглядом обставин убачається, що інспектор праці під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 обмежився виключно відвідуванням оптового складу, в якому здійснює свою діяльність позивач.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допуску однієї особи до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства. А відтак, спірне рішення не відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованим та безпідставним.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що постанова Управління Держпраці про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ПЛ4900/152/АВ/П/ТД-ФС від 04 грудня 2019 року на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 125 190,00 грн прийнята не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначений законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, є правомірним.

Відповідно до пункту першого ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року по справі № 440/138/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 11.11.2020.