Справа № 418/3748/20
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/3748/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-суді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 до в.о. начальника ВІПС (типА) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни та Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса про скасування постанови про адміністративне правопорушення №001533 від 16.10.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом у якому просить визнати постанову про адміністративне правопорушення №001533 від 16.10.2020 року яку складено відносно нього протиправною, скасувати її а провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2020 року в.о. начальника ВІПС (типА) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Франчук Т.А. постановою було визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Згідно постанови слід, що 16 жовтня 2020 о 01годині 00 хвилин під час прикордонного контролю в пункті пропуску «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» під час здійснення прикордонного контролю було встановлено, що 15 жовтня 2020 року о 18 годині через недіючий пункт пропуску він незаконно перетнув Державного кордону України, чим порушив вимоги пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 «Про порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб,переміщення товарів з таких територій» чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-2 КУпАП. Однак з правопорушенням він не згодний винесена постанова містить не достовірну інформацію, а саме постанова складалася у відділі прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних невідомою йому особою жіночої статі яка пояснила йому про внесення підпису в невідомих йому документах і після цього йому дозволять перетнути пункт пропуску через державний кордон України. Після того як він поставив підпис ця невідома особа видала йому документи з якими він ознайомився вже після перетину пункту пропуску «Мілове». Виявилось, що це була постанова про накладання адміністративного стягнення №001533 від 16.10.2020 року. В постанови зазначено про його щире каяття але він це заперечує він не знав, що складається постанова і не міг цього вказувати. Перед складанням постанови йому не були роз`яснені права, часу для підготовки для звернення за правовою допомогою йому не надавався, зміст постанови не проголошувався, права роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, що порушує його права на захист своїх прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП на що вказує сам текст який свідчить про роз`яснення прав вже після складання постанови та накладання адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону. Не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не взяті до уваги її його пояснення а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушено ст. 245 КУпАП. В наслідок чого при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення при призначенні адміністративного стягнення, чим порушено вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Постанова яка складена відносно нього не містить доказів підтвердження його вини у вчинені адміністративного правопорушення, тому ця постанова є не обґрунтованою.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилання на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився однак у своєму адміністративному позові повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю позовні вимоги підтримує.

Відповідач в.о. начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітан Франчук Т.А. до судового засідання не з`явилася, однак була належно повідомлена про час, місце розгляду справи про причину неявки не повідомила яку слід вважати неповажною.

Відзиву з запереченнями надано не було.

Представник від Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Ігор Остапович до судового засідання не з`явився однак надав до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у якому просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ про що наявна інформація в Інтерет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, окупаційною владою тимчасово окупованих території України здійснювався пропуск громадян КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська « з 07 годин до 18годин 30 хвилин про роботу якого та кількість осіб які здійснили виїзд з тимчасово окупованої території України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтерент виданнях та на сторінках соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби, східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів у зв`язку з чим позивач мав фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснив, 15 жовтня 2020 року в напрямку населений пункт Новоазовськ тимчасово окупована територія України здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив порядок в`їзду осіб,переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815. Під час дачі пояснень позивач не висказував будь яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надавав будь яких документів, які могли звільни його від адміністративної відповідальності або пом`якшували відповідальність за адміністративне правопорушення В матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявні пояснення позивача написані ним власноручно в яких він підтвердив данні викладені у постанові про накладання адміністративного стягнення, зазначив що про порядок виїзду з тимчасово окупованих території України знає, під час виїзду з тимчасово окупованих територій України до Російської Федерації заходи оформлення виїзду з тимчасово окупованої територій до Російської Федерації представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, намагання здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України встановленим порядком не підтвердив, скоєне правопорушення та накладаєме на нього стягнення не оспорював. В матеріалах справи наявний рапорт прикордонного наряду «Перевірка документів» в ППр «Мілове» в якому зазначено, що під час прикордонного контролю за допомогою підсистеми «Ризик» та опитування було встановлено, що позивач порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України. З заяви позивача яка також мається у матеріалах справи про доведення до нього права на отримання безоплатної правової допомоги у якій він відмовився від безоплатної правової допомоги та бажає захищати себе особисто. Крім того позивачу роз`яснювалось положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Посадова особа яка складала постанову врахувала обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винного та винесення мінімального стягнення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП. Відповідно до п.3 ч.5 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом МВС України від 18.09.2013 року №898 який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 року за №1729/2426 від імені Державної прикордонної служби розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені частиною першою 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право старші змін прикордонних нарядів,старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державній кордон або контрольних пунктах в`їзду - виїзду. На час складання постанови в в.о. начальник ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. Віктора Банних капітан Франчук Тетяна Анатоліївна несла службу у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску» мала повноваження розглядати дану справу про адміністративне правопорушення та прийняти по ній рішення.

Дослідивши матеріли справи а саме копію постанови про накладання адміністративного стягнення №001533 від 16.10.2020 року відносно позивача ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , самий адміністративний позов позивача ОСОБА_1 а також надані стороною відповідача заяву про відмову у надані правової допомоги, пам`ятку про роз`яснення процесуальних прав, пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається , що йому відомо про місце перетину з тимчасово окупованої територій України яке він перетнув через КПВВ «Новоазовськ» слід прийти до думки про можливу відмову у задоволення позовних вимог, оскільки:

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2, ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.»

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, в.о. ачальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. В. Банних капітан Франчук Т.А. як старший зміни прикордонних нарядів в пункту пропуску мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до змісту ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року із змінами та доповненнями №113-IX від 19.09.2019 року слід, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил. Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 із змінами стосовно п. 3 слід, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються). За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Відносно протиправності складання постанови слід у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки посадова особа уповноважена згідно ст. 222-1 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Позивач ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові не заперечує тому, що він перетнув державного кордону України з Російською Федерацією через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ». Під час спілкування з посадовою особою не виявив бажання користуватися юридичною допомогою адвоката, йому ніщо не заважало наполягати на своїх поясненнях і приєднати їх до матеріалів справи для подальшого прийняття рішення яке б тягло за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення під час розгляду якого міг довести причину перетину кордону у тимчасово недіючому пункті пропуску.

Представник відповідача від Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Ігор Остапчук з свого боку довів про правильність прийнятого рішення про винесення постанови про адміністративне правопорушення та накладання стягнення на позивача ОСОБА_1 , що саме у непрацюючому пункті пропуску «Новоазовськ» позивачем був скоєний перетин кордону до Російської Федерації. Позивач ОСОБА_1 цього факту не оспарює у своєму адміністративному позові. Відповідачем у резолютивній частині постанови було вказано розмір стягнення на кого це стягнення було накладено, роз`яснено куди повинно сплачувати накладений штраф, порядок примусового стягнення у разі несвоєчасної сплати штрафу, документ який повинен бути підтверджуючим про сплату накладеного штрафу та місто його направлення, роз`яснено право на оскарження постанови подалі був поставлений підпис уповноваженої особи. З боку позивача також мається підпис про отримання копії постанови. Посадова особа була позбавлена можливості встановити точно дату та час перетину непрацюючого пункту пропуску однак як слід з описової частини постанови він провів дізнання з позивачем і вказав дату перетину. Позивачем не було доведено його появу на території Російської Федерації законним шляхом.

Отже з огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дії протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 222-1, 247, 251, 258, 283 КУпАП, ст. 33, 62 Конституції України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Міловський районний суд Луганської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: С.І. Чехов