Справа № 160/10798/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега» (далі - позивач, ТОВ «Омега») звернулось до суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, митниця), в якій просить:
- протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 року; №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 року; №UA110130/2020/000051/1 від 26.03.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та згідно яких скориговано митну вартість товарів. Митницею не зазначено у рішеннях яким чином відсутність у специфікації, експортній митній декларації, сертифікаті якості, фітосанітарному сертифікаті інформації щодо сорту товару може вплинути на визначення числових значень митної вартості товарів. Зазначені відповідачем розбіжності є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем при подачі документів було надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. В спеціфікаціях до договору погоджено умову поставки FCA Drenovice, Albania, згідно з якими до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Термін FCA не покладає на покупця обов`язку здійснювати обов`язкове страхування товару, це його право. Товари які постачалися відповідно до Контракту не страхувалися. Окрім того, банківські документи надаються, якщо рахунок сплачено, проте на момент подачі митної декларації рахунок ще не було сплачено, отже банківські документи були відсутні. З урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що надані до митного оформлення документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом. Окрім того, здійснення коригування митної вартості позивач вважає втручанням в зовнішньоекономічну діяльність та порушенням принципу свободи підприємницької діяльності. Також, у оскаржуваних рішеннях Дніпровська митниця Держмислужби не обґрунтувала чому застосовано другорядний метод визначення митної вартості -2г, чим порушила ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України, отже застосування такого методу є неправомірним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
16.10.2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з доводами позивача та просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що коригування митної вартості товару було здійснено відповідно до положень ст. 55 МКУ в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. На виконання вимог ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснено під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Декларанта було повідомлено, що згідно з п.6 ст.53 МКУ, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, проте позивач повідомив про неможливість надати протягом 10-ти днів інші документи, окрім тих, що надані до митного органу. На підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, здійснено контроль співставлення, до товару застосований другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідні рішення про коригування митної вартості товару. Зауважив, що позивачем до позовної заяви долучені товаросупровідні документи, які містять розбіжності, проте до митного контролю під час оформлення МД №UA110130/2020/007432 не подавалися, що підтверджує обґрунтованість сумнівів митного органу й відповідно правомірність прийнятого спірного рішення. На підставі вищевикладеного відповідач наголошував на тому, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості вказаних вище МД діяв із урахуванням правової позиції, висловленої Вищим адміністративним судом України та у спосіб, передбачений чинним митним законодавством, тому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.
20.10.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з доводами відповідача та позов просив задовольнити. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив доводи аналогічні тим, що були викладені у позовній заяві. Окремо зазначив, що у відзиві на позов, у порушення вимог діючого законодавства України, митниця додатково зазначила розбіжності які не були зазначені в рішенні про коригування митної вартості. Дійсно у Специфікації №3 та рахунку №2495 від 13.03.2020 року погоджено сторонами умови поставки товару FCA Дреновіце, а у рахунку №2495 від 13.03.2020 року зазначено маршрут перевезення Люшня (Албанія) - пп. Рені Україна. Однак, у ЦМР чітко зазначені умови доставки FCA Дреновіце та реєстраційний номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що повністю співпадає з даними зазначеними у заявці №MG-10/2020 від 13.03.2020року, що дає у сукупності можливість ідентифікувати, який товар перевозився та його вартість. Отже, вище перелічені документи у повній мірі дають можливість визначити числове значення транспортних витрат, які були заявлені при митному оформленні товару. Окрім того, для оформлення митних декларацій надавався однаковий пакет документів, однак, зауваження у вигляді ненадання банківського документу про оплату інвойсу було зазначено тільки у рішенні про коригування митної вартості товарів: №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 р., що свідчить про відсутність у митного органу єдиного підходу для визначення митної вартості. Також, у рішеннях №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 р., №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 р. не зазначено, як підставу у відмові митного оформленні товару ненадання підтвердження оплати інвойсів, однак, у відзиві на позовну заяву додатково з`явилася вищезазначена підстава, яку позивач вважає неправомірною та необґрунтованою. У відзиві на позов Дніпровська митниця Держмитслужби зазначила, що в пакувальному листі від 06.03.2020 року до інвойсу №2478 від 06.03.2020 року та пакувальному листі від 13.03.2020 року до інвойсу №2495 від 13.03.2020 року заначено продавцем - «Frutamina» Ltd замість Tomato-Al SHPK та контракт F/142. Проте, відповідальність за правильність оформлення інвойсів та пакувальних листів несе продавець. На підтвердження описки в цих документах продавець Tomato-Al SHPK надіслав лист, копія якого надана до матеріалів справи. Окрім того, пакувальні листи є невід`ємною частиною інвойсу та містять посилання на інвойси де зазначений продавець Tomato-Al SHPK та Контракт F/137 від 15.04.2020 року. В пакувальних листах та інвойсах повністю співпадає номенклатура товару, його кількість, умови поставки. Таким чином, на підставі вищевикладеного, документи подані до митного оформлення не містять розбіжностей та у повній мірі дають можливість визначити митну вартість товару.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.04.2019 року ТОВ «Омега» (Покупець) уклало з компанією ТОВ «Tomato Al», Албанія (Продавець), контракт №F/137, на поставку в Україну свіжих фруктів і овочів, в подальшому товари, згідно з асортиментом і за ціною, визначеними в наступних Специфікаціях до цього контракту. Ціни на товар розуміються на умовах FCA Берат, Албанія та/або DAPДніпро, Україна відповідно до умов Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях і Інвойсах
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів позивачем було задекларовано частину товарів з кожної партії поставленого товару за окремою митною декларацією, а саме:
1. 10.03.2020 року відповідно до зовнішньоекономічного контракту № F/137 від 15.04.2019 року ТОВ «Омега» подана електронна митна декларація №UA110130/2020/007432 для митного оформлення товарів: № 1 «Огірки свіжі врожаю 2020 року, 14 643 кг., № 2 - капуста білоголова молода, свіжа, врожаю 2020 року, 4500 кг.».
Митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).
В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додаткові документи позивачем не надавались.
10.03.2020 року митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000036/1, згідно якого відповідач здійснив коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів, митна вартість визначена митницею за резервним методом.
Скориставшись правом визначеним пунктом 2 частини 3 ст. 52 МКУ, підприємство задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг.
Митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).
В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додаткові документи позивачем не надавались.
18.03.2020 року митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000042/1, згідно якого відповідач здійснив коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів, митна вартість визначена митницею за резервним методом.
Скориставшись правом визначеним пунктом 2 частини 3 ст. 52 МКУ, підприємство задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг.
Митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).
В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додаткові документи позивачем не надавались.
26.03.2020 року митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000051/1, згідно якого відповідач здійснив коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів, митна вартість визначена митницею за резервним методом.
Скориставшись правом визначеним пунктом 2 частини 3 ст. 52 МКУ, підприємство задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 року, №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 року, №UA110130/2020/000051/1 від 26.03.2020 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Так, статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частини 4 статті 53 цього Кодексу у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
При цьому ч.5 ст.53 МК України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно підрозділу цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.2ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до статті 59 Митного кодексу України, якою встановлено метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом фіскальної служби вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.
Згідно з ч.ч.1, 2ст.64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість товарів, заявлену позивачем у деклараціях, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення 2-ґ резервний метод, коригування митної вартості було здійснено згідно з положеннями ст.64 МКУ та воно ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості.
З наведеними підставами для витребування у відповідача додаткових документів та прийняття спірних рішень, суд не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про карантин рослин» фітосанітарний сертифікат - сертифікат, що засвідчує фітосанітарний стан об`єктів регулювання. Фітосанітарний стан - наявність або відсутність регульованих шкідливих організмів в об`єктах регулювання.
Отже, відповідно до вимог законодавства України фітосанітарний сертифікат засвідчує фітосанітарний стан об`єкту і не повинен містити відомості щодо сорту товару. Діючим законодавством України також не передбачено вимоги, що сертифікат якості має містити сорт товару, його головне призначення підтверджувати якість товару.
При цьому, митницею не зазначено яким чином відсутність у специфікації, експортній митній декларації, сертифікаті якості, фітосанітарному сертифікаті інформації щодо сорту товару може вплинути на визначення числових значень митної вартості товарів.
За таких обставин, зазначена відповідачем розбіжність є необґрунтованою та безпідставною, оскільки позивачем при подачі документів було надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Відповідно до п. 1.1 Контракту № F/114 від 21.01.2019 року укладеного між ТОВ «Омега» та компанією «Tomato AL», Продавець продає, а Покупець купує свіжі фрукти і овочі, в подальшому «Товари», згідно із асортиментом і за цінами, визначеними в наступних Специфікаціях до цього Контракту.
Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що Товар, що поставляється, має бути поставлений партіями в повній відповідності з вимогами на умовах і за цінами, вказаними в Специфікаціях і Додатках до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.
Найменування і кількість кожної окремої партії товару визначається на підставі Інвойсу, виставленого Продавцем Покупцеві на кожну окрему партію товару (пункт 1.3 Контракту).
Пунктом 4.2 Контракту сторони погодили, що товар має бути поставлений на умовах FCA Берат, Албанія, та/або DAP Київ, Україна, якщо інше не обумовлено в Специфікації і/або інвойсі (відповідно до Інкотермс 2010).
В спеціфікаціях погоджено умову поставки FCA Drenovice, Albania.
Ціна FCA означає, що фактурна вартість товару включає в себе суму вартості товару та експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортного мита та інших сборів без вартості доставки товару до покупця.
Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Термін FCA не покладає на покупця обов`язку здійснювати обов`язкове страхування товару, це його право. Товари які постачалися відповідно до Контракту не страхувалися, отже витрати на страхування були відсутні.
Відповідно до п.3.3.1 Контракту покупець оплачує 70% суми зазначеної в інвойсі як передплату, а 30% після митного очищення товару якщо інше не передбачено в специфікації та/або інвойсі. В Специфікації №2 від 06.03.2020 року зазначено 100% передплата за товар.
Статтею 53 Митного кодексу передбачено, що документами які підтверджують митну вартість є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа. Банківські документи надаються, якщо рахунок сплачено.
На момент подачі митної декларації від 10.03.2020 року, рахунок ще не було сплачено, що підтверджується свіфтом від 12.03.2020 року.
Заявлений рівень вартості обчислюється як ціна, що підлягає оплаті за товар, що не протирічить положенням «Угоди про застосування статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» та частинам 4,5 статті 58 МКУ, згідно яких митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відсутність документів про оплату за товар не впливає на числові значення митної вартості товарів і стосується умов оплати за товар.
Верховний Суд щодо умов оплати висловив наступну правову позицію, яка викладена у постанові від 11.04.2018 року по справі №804/4680/16, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що наведена відповідачем підстава, жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року по справі №815/4132/17 уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей.
Слід зазначити, що у відзиві на позов відповідач наголошує на тому, що за трьома деклараціями поданими позивачем були виявлені такі розбіжності: в товаросупровідних документах, поданих до митного контролю, відсутня інформація щодо сорту огірків; рахунки не містять умов оплати товару; в специфікаціях зазначено умови 100% передплату за товар, проте платіжні документи про оплату товару. Щодо декларації від 10.03.2020 року зазначено, що відсутні платіжні документи про оплату товару та відсутність інших складових митної вартості окрім витрат на транспортування.
Однак, як вбачається з графи 33 оскаржуваних рішень, зауваження щодо умов оплати товару та відсутність платіжних документів про оплату товарів міститься лише у рішенні №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 року.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи те, що оскаржувані рішення №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 року та №UA110130/2020/000051/1 від 26.03.2020 року приймались без зауважень митного органу щодо умов оплати товару та відсутності платіжних документів про оплату товарів, суд вважає, що зазначення їх контролюючим органом під час розгляду справи в суді є неприпустимим, а тому не приймає їх до уваги.
У відзиві на позов відповідач також зазначив, що позивачем до позовної заяви долучені товаросупровідні документи, які до митного контролю під час оформлення МД №UA110130/2020/009259 не подавалися, а саме: копія пакувального листа від 21.03.2020 до рахунку від 21.03.2020 № 2520 та наводить нову розбіжність, яку виявив виходячи з цього документа (згідно з пакувальним листом поставка товару здійснюється за контрактом № F/142 від 19.04.2019 та продавцем виступає інша компанія, а саме: «FRUTAMINA» ltd (Албанія), тоді як згідно з товаросупровідними документами - продавець товару: компанія TOMATO-AL SHPK).
Необхідно додати, що відповідальність за правильність оформлення інвойсів та пакувальних листів відповідає продавець. Так, на підтвердження описки в цих документах продавець Tomato-Al SHPK надіслав лист, копія якого міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, що в пакувальних листах дійсно міститься технічна помилка в назві продавця та контракті. Однак, пакувальний лист є невід`ємною частиною інвойсу. Пакувальний лист від 06.03.2020 року містить посилання на інвойс №2478 від 06.03.2020 року, а пакувальний лист від 13.03.2020 року містить посилання на інвойс №2495 від 13.03.2020 року де зазначений продавець Tomato-Al SHPK та Контракт F/137 від 15.04.2020 року. В пакувальних листах та інвойсах повністю співпадає номенклатура товару, його кількість, умови поставки.
Отже вищезазначена технічна помилка жодним чином не впливає на можливість визначення числового значення митної вартості товару.
У відзиві на позов, митниця додатково зазначила розбіжність, яка не була виявлена під час митного контролю, а саме: «Згідно рахунку на оплату послуг з перевезення вантажу від 18.03.2020 року №339, послуги з перевезення надані за маршрутом Люшня (Албанія) - пп. Рені Україна. Однак, згідно з Специфікацією №3 від 13.03.2020 року та рахунку №2495 від 13.03.2020 року умови поставки товару FCA Дреновіце».
З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що дійсно у специфікації №3 та рахунку №2495 від 13.03.2020 року погоджено сторонами умови поставки товару FCA Дреновіце, а у рахунку №2495 від 13.03.2020 року зазначено маршрут перевезення Люшня (Албанія) - пп. Рені, Україна. Однак, у автотранспортній накладній чітко зазначені умови доставки FCA Дреновіце та реєстраційний номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що повністю співпадає з даними зазначеними у заявці №MG-10/2020 від 13.03.2020року, що дає у сукупності можливість ідентифікувати, який товар перевозився та його вартість.
Окрім того, зазначаючи нові підстави для прийняття спірних рішень під час судового оскарження таких рішень відповідач виходить за межі наданих йому повноважень та вчиняє дії, які не передбачені чинним законодавством, отже такі зауваження не можуть бути прийняті судом, як належні докази.
Суд вважає за необхідне зазначити, що передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ.
Суд вважає, що надані ТОВ «Омега» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за резервним методом.
Окрім того, як вбачається з оскаржуваних рішень митниці, в них містяться посилання лише на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами. В графі 33 оскаржуваних рішень зазначено лише номер митної декларації за якою раніше здійснювалось митне оформлення товарів, дата її складання, порядковий номер задекларованого товару, сума митної вартості. При цьому, відповідачем не зазначені загальна кількість партії товару у штуках (ящиках), вага одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведені характеристики товару тощо.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірне Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 MК України.
У постанові від 29.01.2019 року по справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Суд вважає, що надані ТОВ «Омега» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за резервним методом.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що надані позивачем в ході митного оформлення товару документи містили вказані вище розбіжності, за таких обставин, відповідач протиправно вимагав від позивача подання додаткових документів та безпідставно прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 року, №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 року, №UA110130/2020/000051/1 від 26.03.2020 року, які, за встановлених обставин, є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Водночас, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірних рішень про коригування заявленої митної вартості товарів.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110130/2020/000036/1 від 10.03.2020 року; №UA110130/2020/000042/1 від 18.03.2020 року; №UA110130/2020/000051/1 від 26.03.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2020 р.

Суддя О.М. Неклеса