Справа № 520/12700/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р. № 520/12700/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Масалаб А.І. про накладення штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512 на суму 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512 на суму 5100,00 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказана постанова виноситься державним виконавцем стосовно боржника у разі невиконання ним рішення суду саме без поважних причин, що в даних спірних відносинах було відсутнє, оскільки про неможливість виконання рішення суду з поважних причин відповідача було повідомлено відповідним листом.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №62310512 та відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.

Відповідач надав до суду відзив на позов з належним чином завіреними копіями матеріалів виконавчого провадження №62310512, в якому просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на той факт, що у спірних правовідносинах діяв правомірно. При цьому, відповідач посилається на те, що в рамках виконавчого провадження №62310512 позивачу (боржнику) неодноразово направлялись вимоги державного виконавця про виконання судового рішення, проте, жодного листа або інформації стосовно виконання рішення суду у визначений строк від боржника не надходило, що стало підставою для прийняття спірної постанови про накладення штрафу на суму 5100,00 грн. Також, відповідач зазначив, що в подальшому від позивача надходили листи про неможливість виконання ним рішення суду з причин, що були досліджені судом та не враховані при розгляді справи №200/9441/19-а. При цьому, відповідач посилався на порушення позивачем строків надання зазначених відповідей та не здійснення ним жодної дії на виконання рішення суду, окрім звернення за роз`ясненням до Державної податкової служби України після спливу трьох місяців.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Стосовно територіальної підсудності даної справи, суд зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) є юридичною особою створеною та зареєстрованою в установленому законом порядку, а тому розгляд даної позовної заяви здійснюється за місцезнаходженням відповідача за вибором позивача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 26, ч. 5 ст. 242 КАС України.

По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №62310512 з примусового виконання виконавчого листа №200/9441/19-а виданого 06.03.2020 року Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000).

В рамках вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Масалаб А.І. прийнято постанову про накладення на Головне управління ДПС у Донецькій області штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512 на суму 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Вказану постанову позивач отримав 08.09.2020 (вх. №113015/10).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.3, ч. 4 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно зі ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62310512, стягувач - ТОВ «РУССОЛЬ-УКРАЇНА», боржник - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №13087, №13088 (трекінг відправлення боржнику - 300) та отримано боржником 16.06.2020 року.

У зв`язку з невиконанням рішення суду на адресу боржника неодноразово направлялись вимоги державного виконавця від 07.08.2020 №15445, від 02.09.2020 №16670 (повторно) щодо підтвердження виконання рішення суду.

Вказані вимоги направлялись засобами поштового та електронного зв`язку.

Крім того, матеріалами виконавчого провадження №62310512 підтверджено, що 11.08.2020 року від стягувача за виконавчим листом надходив запит стосовно вчинення державним виконавцем примусових дій, так як рішення суду на момент звернення не виконано.

З матеріалів виконавчого провадження №62310512 судом не встановлено надходження на адресу державного виконавця від боржника будь-якого листа або інформації стосовно виконання рішення суду та / або відповіді на вказані вище вимоги.

Посилання на лист від 19.06.2020 №51561/10/05-9913-0125.06.2020 року на адресу відділу як доказ повідомлення державного виконавця про неможливість виконання рішення суду з поважних причин, суд не приймає, оскільки в цьому листі зазначено лише про те, що стягнення коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень поро стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Про стан виконання рішення суду саме по справі №200/9441/19-а у вказаному листі не зазначено.

В подальшому, від стягувача до відділу надходили скарга та запити стосовно вчинення державним виконавцем примусових дій, так як рішення суду не виконано.

У зв`язку з невиконанням рішення суду та ненадання жодної інформації стосовно його виконання на адресу боржника направлена ще одна вимога від 29.09.2020 №17874 для надання боржником підтвердження виконання рішення суду.

Посилання позивача на листи від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14 та №70885/10/05-99-04-02-14, направлені до виконавчої служби стосовно неможливості виконання рішення суду, суд не приймає, з огляду на наступне.

Матеріалами виконавчого провадження №62310512 підтверджено, що 30.09.2020 року від Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на адресу відділу надійшов лист від 24.09.2020 року №74230/10/05-99-04-02-14 з направленням листів від 07.09.2020 року №5477/10/05-99-04-02-14 та №70885/10/05-99-04-02-14, в яких боржник зазначив, що рішення суду неможливо виконати, так як відсутні механізми відшкодування податку на додану вартість, перерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку, як бюджетне відшкодування на інші податки та збори.

Проте, вищевказані листи позивачем направлялись вже після винесення спірної постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., а причини зазначені в цих листах вже досліджувались під час розгляду адміністративної справи №200/9441/19-а, а тому не можуть бути враховані як поважні причини невиконання рішення суду.

Інших доказів здійснення позивачем дій направлених на виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Щодо звернення позивача за роз`ясненням до Державної податкової служби України стосовно виконання вказаного рішення суду, в якості доказів здійснення позивачем дій направлених на виконання рішення суду, суд не приймає вказане, в якості належного доказу, оскільки такі звернення боржником було здійснено після спливу трьох місяців після відкриття виконавчого провадження №62310512, а доказів здійснення інших дій направлених на виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Отже, суд прийшов до висновку, що при прийнятті спірної постанови про накладення штрафу державний виконавець дійшов обґрунтованих висновків, що боржником рішення не виконується без поважних причин, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження №62310512 про причини невиконання такого державного виконавця належним чином не було повідомлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 03.09.2020 ВП №62310512, винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Масалаб А.І. з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2020 року.

Суддя Заічко О.В.