Справа № 140/3642/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3642/19 пров. № А/857/4166/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря судового засідання Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції, Андрусенко О.О., у м. Луцьк) у справі № 140/3642/19 за адміністративним позовом Державної установи «Цуманська виправна колонія №84» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року Державна установа «Цуманська виправна колонія №84» звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019 року № та №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року адміністративний позов задоволений частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08 квітня 2019 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1551569,73 грн. та податкове повідомлення-рішення № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 29080,34 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Головного управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на підставі статті 77 ПК України, наказу ГУ ДФC у Волинській області №272 від 23.01.2019 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 1 квартал 2019 року, контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку Цуманської ВК №84 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 11.03.2019 року №4128/03-20/13-03/08594507, яким встановлено порушення, зокрема, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 розділу ІV ПК України та підпунктів 3.1., 3.2, 3.3 пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2015 року №4, у результаті чого з недостовірними відомостями (помилками) подані до податкового органу податкові розрахунки за формою 1 ДФ за 1, 2, 3, квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2018 року, а також порушення підпункту 168.1.2, пункту 168.1 статті 168 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України під час виплати оподатковуваних доходів (заробітної плати) платникам податку не перерахувало до бюджету у встановлені ПК України терміни (не своєчасно перераховувало до бюджету) «податок на доходи з фізичних осіб на загальну суму 165472,20 грн. (а.с.9-32).

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом 08.04.2019 року винесені податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019 року № з податку на доходи фізичних осіб (166131,4 грн. основного платежу, 2111991,46 грн. штрафних санкцій, 1947,05 грн. пені) та № по військовому збору (2818,11 грн. основного платежу, 29080,34 грн. штрафних санкцій та 1389,82 грн. пені) (а.с.33-36).

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов частково виходив, з тих підстав, що штрафні (фінансові) санкції нараховані позивачу протиправно, оскільки відповідач нарахував їх на підставі норми, яка не підлягала застосуванню в цьому випадку, що підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування до Цуманської ВК № 84 штрафних санкцій, оскільки останні нараховані не на підставі норми закону, яка регулює відповідні правовідносини.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.180. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пп. 163.1.2. п. 163.1. ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з пп. 164.1.2. п. 164.1. ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.1. п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Підпунктом 168.1.1. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (пп. 168.4.7. п. 168.4. ст. 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стаття 127 Податкового кодексу України встановлює відповідальність за порушення правил нарахування та сплати податків. Згідно цієї статті, підставою відповідальності є ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Вказане правопорушення може бути вчинено шляхом бездіяльності та полягати в ненарахуванні, неутриманні та/або несплаті податкового зобов`язання. Крім того, додатково встановлено умови вчинення такого правопорушення: до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Відтак, положення статті 127 Податкового кодексу України встановлюють міру відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

У свою чергу, положення статті 126 Податкового кодексу України застосовується у випадку, коли має місце факт сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, але несвоєчасно, тобто з порушенням строків. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Таким чином, якщо платник податку при виплаті вже нарахованої заробітної плати не здійснив одночасно з такою виплатою перерахування податку до бюджету, то в такому випадку підлягає застосуванню штраф в порядку статті 127 Податкового кодексу України і розмір такого штрафу залежить від кількості разів допущених таких порушень.

Разом з тим, у разі невиплати платником податку вже нарахованої заробітної плати, а також не перерахування з такої заробітної плати до бюджету податку у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, підлягає застосуванню санкція передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, розмір якої прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 справа № 806/1537/16, від 06.05.2020 справа № 803/1901/16.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перевіркою встановлено, нарахування та сплату податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року відбулось несвоєчасно. При цьому, позивач не заперечує факту несвоєчасного перерахування цього податку до бюджету.

Отже, порушення позивачем податкового законодавства у вигляді несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідає передбаченому статтею 126 Податкового кодексу України складу порушення.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у спірному випадку спеціальною нормою є саме ст. 126, а не п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області, застосовуючи до Цуманської ВК № 84 штрафні (фінансові) санкції, керувалося положеннями п. 127.1 ст. 127 ПК України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що має місце не факт сплати податку, а лише прострочення в його сплаті, що може тягнути за собою відповідальність за п.126.1 ст.126 ПК України.

За умови кваліфікації відповідачем дій позивача як правопорушення, що передбачене ст.127 ПК України, колегія суддів, вважає що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про його скасування є правильними.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що штрафні (фінансові) санкції в цій частині нараховані позивачу протиправно, оскільки відповідач нарахував їх на підставі норми, яка не підлягала застосуванню в цьому випадку. Допущене відповідачем порушення є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування до Цуманської ВК № 84 штрафних санкцій, оскільки такі нараховані не на підставі норми закону, який регулює відповідні правовідносини.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08 квітня 2019 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1551569,73 грн. та податкове повідомлення-рішення № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 29080,34 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 229 ч. 4, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 140/3642/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06.11.2020 року