Справа № 380/1619/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1619/20 пров. № А/857/6346/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції, Костецький Н.М., м. Львів) у справі № 380/1619/20 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» про зупинення роботи підвальних приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки,-

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2020 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області звернувся з адміністративним позовом до Комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» в якому просив: зупинити роботу підвальних приміщень комунального некомерційного підприємства "Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня" за адресою: 80400, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, місто Кам`янка-Бузька, вулиця Героїв Небесної Сотні, будинок 29 А, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року адміністративний позов задоволений. Зупинено роботу підвальних приміщень комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Комунальне некомерційне підприємство «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення суду і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне некомерційне підприємство «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» зареєстроване як юридична особа, код 01996326, місцезнаходження: вул. Героїв Несесної Сотні, 29 А, м. Кам`янка-Бузька, Кам`янка-Бузький район, Львівська область, керівник Кучерепа Р.С.

06.07.2018 Кам`янка-Бузьким РВ ГУ ДСНС України у Львівській області винесено припис комунальному некомерційному підприємству «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

На підставі наказу від 11.12.2019 № 337, посвідчення на перевірку від 12.12.2019 № 290 посадовою особою Кам`янка-Бузького РВ ГУ ДСНС України у Львівській області у період з 12.12.2019 по 24.12.2019 проведено позапланову перевірку щодо дотримання комунальним некомерційним підприємством «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено акт від 24.12.2019 № 257.

Відповідно до акту перевірки від 24.12.2019 № 257 перевіркою встановлено, зокрема, порушення.

Примірник акту перевірки отримано директором комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» ОСОБА_1 .

За наслідками проведеної перевірки за порушення ОСОБА_1 ст. 188-8, 175 КУпАП складено протоколи від 18.11.2019 ЛВ № 012269, № 012268.

Постановами від 24.12.2019 на ОСОБА_1 за порушенння ст. 188-8, 175 КУпАП накладені адміністративні стягнення.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив, з тих підстав, що без усунення порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, продовження роботи підвальних приміщень комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» становить загрозу для життя і здоров`я працівників та інших людей, що можуть там перебувати, а тому беручи до уваги те, що станом на дату розгляду справи відповідачем не усунуті порушення, зазначені в акті перевірки від 24.12.2019 № 257, суд дійшов до висновку про зупинення роботи підвальних приміщень до повного усунення порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, оскільки така є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Частинами другою і третьою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно зі статтею 66 цього ж Кодексу, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною другою статті 68 цього Кодексу передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів передбачені частиною першою статті 70 Кодексу цивільного захисту України та полягають у: 1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Виходячи з вищевикладеного, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок, тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, тощо.

Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26 статті 2 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкту до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Як встановлено судом першої інстанції і не є спірним, відповідачем вживалася заходи щодо усунення раніше виявлених контролюючим органом порушення і динаміка проведення заходів у цьому напрямку триває, що і на думку колегії суддів, свідчить про добросовісність намірів Комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» щодо проведення ним роботи по усуненню порушень та вжиття відповідних заходів.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, вважає неприйнятною тривалість усунення виявлених перевіркою порушень, оскільки такий підхід свідчить про свідоме порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки та невиконання вимог контролюючого органу щодо їх усунення.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що відсутність системи пожежної сигналізації та системи оповіщення про пожежу є надзвичайно важливими протипожежними засобами, які впливають на швидкість евакуації людей та прискорення реагування співробітниками ДСНС у разі виникнення надзвичайної ситуації у приміщенні, що в своє чергу призведе до своєчасного врятування життя людей.

Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

З огляду на встановлені судом першої інстанції порушення протипожежної безпеки, колегія суддів апеляційний суд критично оцінює твердження відповідача про дії щодо усунення порушень у сфері та порушення принципу пропорційності порушення і покарання шляхом звернення до компетентних органів за виділенням коштів для усунення вказаних порушень, оскільки встановлені у цій справі порушення за об`єктивним критерієм є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (дітей), оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм.

Аналогічна правова позиція балі висловлена Верховним судом у постанові від 07.10.2019 р. у справі № №815/140/18.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт порушення Комунально некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» вимог пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки конституційно закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд також зазначає, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім цього, апеляційний суд наголошує, що застосований до скаржника захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки в закладі освіти. Цей захід не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених управлінням ДСНС, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутись до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.

Вимоги апелянта у апеляційній скарзі, щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, є безпідставними, оскільки дана справа була розглянута належними судом першої інстанції, з дотриманням цілей визначених статтями 20, 22, 25 28 цього Кодексу та підлягає розгляду в Львівському окружному адміністративному суду, а тому підстави для скасування рішення суду з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 380/1619/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено