Справа № 600/688/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/688/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Білої Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду від 24 вересня 2015 року №230/15 про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», яким кредиторські вимоги ОСОБА_1 були акцептовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в сьому чергу;

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку внести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29 червня 2011 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , в четверту чергу Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року витребувано в учасників справи додаткові докази та призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року замінено неналежного відповідача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Білої Ірини Володимирівни на належного відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 24 вересня 2015 року №230/15 про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ Надра, яким кредиторські вимоги ОСОБА_1 були акцептовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в сьому чергу. Встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Згідно змісту позовної заяви та наданих у судовому засіданні представником позивача пояснень, позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивача безпідставно віднесено до сьомої черги кредиторів, в той час, як він є кредитором четвертої черги, а саме фізичною особою, яка не є пов`язаною особою банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначає про наявність правових підстав для визнання позивача кредитором четвертої черги ПАТ «КБ «НАДРА», а також вимагати від відповідача внести його в четверту чергу реєстру кредиторів ПАТ «КБ «НАДРА», оскільки він не відповідає жодному критерію, встановленому частиною четвертою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як особа, якій фонд не відшкодовує кошти, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 є вкладником фізичною особою, який вносив кошти на депозит на звичайних (ринкових) для всіх клієнтів банку умовах. Крім цього, позивач вказав, що не отримував жодних виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через будь-які банки.

Згідно наявних у справі відзиву та письмових пояснень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останній заперечував щодо позову та просив суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та правомірність оскаржуваних дій (рішення). При цьому, зокрема, зазначено про помилковість включення рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 вересня 2015 року №230/5 вимог позивача на суму 102741,12 грн в четверту чергу. В подальшому з метою приведення у відповідність реєстр кредиторів з вимогами закону на підставі поданих Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» змін №2 та №8 до переліку вимог кредиторів банку акцептованих вимог кредиторів, вимоги ОСОБА_2 були перенесені в сьому чергу на суму 102741,12 грн. Водночас зазначено, що за змістом статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до четвертої черги вимог кредиторів включаються лише вимоги за вкладами, які підлягають відшкодування Фондом та перевищують гарантовану суму 200000 грн.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» свою позицію відносно даного спору не повідомила.

У заяві від 15 жовтня 2020 року позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

У клопотанні від 19 жовтня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив суд здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні без повідомлення та виклику учасників справи.

За таких обставин, зважаючи на положення частини третьої статті 194, частин першої та дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Так, з наявних у справі матеріалів вбачається, що 18 лютого 2014 року укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №18455730 (далі - Договір) між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Свідоцтво учасника Фонду №089 від 02 листопада 2012 року) в особі керівника Відділення №2512 ПАТ КБ «Надра» Гасюка В.В. з однієї сторони (далі Банк), та громадянином ОСОБА_1 (далі - Вкладник), з іншої сторони (далі - Сторони) про таке.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Вкладник зобов`язується в строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня підписання цього Договору передати, а Банк зобов`язується прийняти грошову суму у розмірі 100000,00 грн (далі - Вклад) та зобов`язується виплатити Вкладникові цю суму та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з пунктом 1.2 Договору Вкладнику в день підписання цього Договору відкривається вкладний (депозитний) рахунок (далі Вкладний рахунок) № НОМЕР_3 на ім`я Вкладника.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що строк дії Вкладу 12 місяців + 1 день від дати фактичного надходження Вкладу на Вкладний рахунок. Початок дії строку Вкладу розпочинається з дня надходження Вкладу на Вкладний рахунок.

У випадку, якщо вкладник в період дії цього Договору не звернувся до Банку із заявою про відмову подовження строку дії Вкладу на новий термін, строк розміщення Вкладу, зазначений у пункті 2.2 цього Договору, продовжується на такий самий строк, при цьому базова процентна ставка по Вкладу та бонуси, що були надані на дату укладення цього Договору, встановлюється у розмірі, які визначені ставками по депозитах в рамках Пакетів послуг, діючими на дату продовження строку дії Вкладу згідно Тарифів банку. Кількість продовжень строку дії Договору за правилами цього пункту необмежено (пункт 4.8 Договору).

18 лютого 2014 року позивач подав на ім`я начальника Відділення №2512 ПАТ КБ «Надра» Гасюка В.В. заяву, в якій вказав про відмову від автоматичного подовження строку депозиту №1845730 на новий термін згідно пункту 4.8 Договору строкового банківського вкладу (депозиту).

25 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Свідоцтво учасника Фонду №089 від 02 листопада 2012 року) в особі керівника Відділення №2512 ПАТ КБ «Надра» Гасюка В.В. (далі Банк) з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_1 (далі - Вкладник), з іншої сторони (далі - Сторони), укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №1851983, умови якого аналогічні Договору №1845730 від 18 лютого 2014 року.

Відповідно до пункту 1 додаткового договору №1 від 05 березня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Свідоцтво учасника Фонду №089 від 02 листопада 2012 року) (далі - Банк) в особі Начальника відділення №2512 Чернівецького регіонального Управління Гасюка В.В., що діє на підставі довіреності №13-11-5907 від 13 травня 2013 року, з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_1 (далі - Вкладник) з іншої сторони, Договір банківського вкладу від 18 лютого 2014 року №1845730 вважається таким, що розірваний 25 лютого 2014 року за згодою сторін.

Згідно з пунктом 2 вказаного Додаткового договору в зв`язку з розірванням Договору банківського вкладу №1845730 від 25 лютого 2014 року за згодою сторін Банк здійснює нарахування Вкладнику процентної ставки по Вкладу в розмірі 18,5 процентів річних на суму розміщеного Вкладу до моменту фактичного повернення коштів Вкладнику та сплачує нараховані таким чином проценти в день, що збігається зі строком повернення вкладу згідно Договору банківського вкладу №1851983 від 25 лютого 2014 року.

У травні 2015 року позивач подав на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову реєстрацію ПАТ «КБ «Надра» заяву, в якій, у зв`язку з відсутністю в реєстрі на виплату коштів через фонд гарантування вкладів, просив внести зміни та включити суму згідно Договору №1851983 на суму 100000,00 грн; дата закінчення 26 лютого 2015 року.

Зі змісту листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» від 24 червня 2015 року за вих.№22-7-16412 вбачається, що позивача повідомлено, зокрема, про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Водночас, для повного та всебічного розгляду вказаного питання уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» просила надати на офіційну адресу Банку такі документи: копію паспорту (або іншого документа що його замінює) - сторінки, що містять прізвище, ім`я по батькові, інформацію про серію номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі, місце проживання або місце перебування; копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) або копію сторінки паспорта, у якому органами державної податкової служби зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; копію договору банківського вкладу депозиту; або договору про обслуговування банківського рахунку. Крім того позивачу необхідно вказати таку інформацію: номер рахунку, відкритого на його ім`я в ПАТ«КБ «НАДРА»; точну суму та дату зарахування коштів, що знаходяться на рахунку позивача.

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» від 21 вересня 2015 року за вих.№22-7-25421 ОСОБА_1 надано інформацію про те, що згідно пункту 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку. Такі вимогу є вимогами кредиторів банку. Крім цього, вказано, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори Банку мали право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Відповідна публікація була здійснена у газеті «Голос України» 12 червня 2015 року (№ 103 (6107)). Окремо зазначено, що заява позивача до ПАТ «КБ «Надра» за вх.№36879 від 25 червня 2015 року щодо визнання кредиторських вимог була належним чином зареєстрована Банком в журналі загального реєстру кредиторських вимог та прийнята для подальшого розгляду. Задоволення вимог кредиторів банку здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, у порядку черги, визначеної статтею 52 Закону.

Відповідно до витягу з реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Надра», оформленого листом від 19 листопада 2015 року за вих.№22-7-29823 від імені Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 визнаний кредитором ПАТ «КБ «Надра», кредиторські вимоги включено до четвертої черги на суму 102741,12 грн.

08 січня 2016 року позивач подав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву про виплату йому гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ «КБ «Надра».

Листом від 04 квітня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про те, що Фонд гарантування здійснює виплати вкладникам відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон). На виконання вимог статті 27 Закону саме уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» (далі уповноважена особа) визначає і надає до Фонду гарантування перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. В Переліку вкладників, що був переданий до Фонду гарантування уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ПАТ «КБ «НАДРА», присутня інформація про вклади позивача.

Також зазначено, що за звітами банків-агентів, відшкодування за вкладами позивачу було виплачено 21 травня 2015 року відділеннях банка-агента ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». У разі внесення уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» змін до Переліку у якому буде міститися інформація про вклади позивача, та затвердження вищевказаних змін виконавчою дирекцією Фонду гарантування, він матиме право на отримання гарантованого відшкодування.

Однак, згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 13 лютого 2020 року позивач не отримував переказу від Фонду гарантування вкладів за період з 01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Указане вище визнавалось Фондом у наданих суду письмових поясненнях від 11 серпня 2020 року.

Водночас Фондом у письмових поясненнях зазначено про те, що позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування в сумі 50193,57 грн за рахунок цільової позики під час дії тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «НАДРА» 30 квітня 2015 року у відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», на підтвердження чого надано лист від 30 червня 2016 року №02-036-28760/16.

Натомість у листі від 14 липня 2016 року, адресованого Фонду, ОСОБА_1 вказував про те, що ним у Чернівецькій філії банку ПАТ «КБ «НАДРА» було розміщено два вклади у розмірі 50000,00 грн та 100000,00 грн, при цьому щодо вкладу 50000,00 грн, то їх йому відшкодовано вчасно, отримано ним у ПАТ «Укрсоцбанк» 30 квітня 2015 року. Проте щодо вкладу у розмірі 100000,00 грн, то позивача помилково визнано кредитором банку, а не вкладником банку, внаслідок чого він не був включений до переліку особі, які мають право на гарантоване відшкодування коштів за рахунок Фонду.

На указаний лист від 14 липня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 08 серпня 2016 року №21-036-33959/16 повідомив ОСОБА_1 про те, що для врегулювання питань, які виникають у відносинах з ПАТ «КБ «НАДРА» запропоновано звернутись безпосередньо до банку у встановленому законом порядку.

Згідно Змін №8 до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «КБ «НАДРА» акцептованих Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, завтерджених рішенням виконавчої дирекції Фонду 15 серпня 2016 року №1500, вимоги ОСОБА_2 на суму 102741,12 грн були перенесені в сьому чергу.

З матеріалів справи також убачається, що 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білій І.В. із заявою, в якій, звертаючи увагу на те, що з моменту визнання його кредитором пройшло більше трьох років, просив підтвердити наявність його у списку кредиторів четвертої черги та вказати орієнтовний термін виплати належної йому суми.

Зі змісту листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І.В. від 14 травня 2019 року №1-7-4255 вбачається, що на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» строком на два роки з 04 червня 2018 року по 03 червня 2020 року включно. На підставі частини третьої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №230/15 від 24 вересня 2015 року про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Зазначено, що кредиторські вимоги позивача були акцептовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у сьому чергу. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 28 жовтня 2015 року №256/15 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» розпочато задоволення вимог кредиторів другої та третьої черги відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а виплата належної позивачу буде здійснена в порядку черговості відповідно до зазначеної норми.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

У зв`язку з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Визначальною ж ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору і під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, зокрема, у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №826/2216/16 у спірних відносинах щодо неправомірності включення кредиторських вимог позивача до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, на підставі аналізу норм названого Закону Верховний Суд вказав, що такі відносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю. При цьому суд касаційної інстанції у вказаній справі з правовідносин, що є аналогічними цій справі, зазначив наступне:

«За змістом наведених правових норм (Закон 4452-VI) на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна Банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення Реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього Реєстру визначені пунктом 3 частини першої статті 48 Закону 4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між Банком і фізичною особою договору, Уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня, 23 травня 2018 року та 23 січня 2019 року у справах № 826/7532/16, № 811/568/16 та № 816/214/16 відповідно».

Крім цього, указана вище позиція відображена і у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі №826/4074/15.

Як вбачається зі встановлених у ході судового розгляду цієї справи обставин та з`ясованих у судовому засіданні позовних вимог, даний спір (як, зокрема, і у справі №826/2216/16, яку розглядав Верховний Суд) виник у зв`язку із безпідставним, на думку позивача, включенням його кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів у сьому чергу, а не у четверту, як він вважає. Тобто, цей спір є спором про включення кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та зважаючи на наведену вище правову позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то наявні правові підстави для закриття провадження у справі. При цьому суд роз`яснює, що вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.П. Лелюк