Справа № 208/2282/20
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2282/20
№ провадження 2-а/208/79/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.229 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича «Про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд:

- Визнати дії інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича незаконними;

- скасувати постанову серії ІД № 00077467 від 28.02.2020р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП;

- зобов`язати Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради видалити інформацію про правопорушення з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване 30 грудня 2019 року о 09.43 год. автомобілем марки Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, вищевказану постанову прийнято відповідачем не обґрунтовано, оскільки:

- не зазначено та не підтверджено належними доказами час перебування автомобіля позивача на майданчику для платного користування;

- не зазначено ідентифікаційні ознаки технічного засобу, яким здійснено фіксацію адміністративного правопорушення;

- не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, не враховано те, що, позивач є інвалідом 3-ї групи, та, відповідно до ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» має право на безкоштовне користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що, позов підтримує, та, водночас, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач Кукота Р.О. не з`явився, надав суду відзив на позов, у якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що, порушення позивачем правил паркування було зафіксоване ним за допомогою фотофіксації, відповідно до вимог ст.ст.14-2, 279-1 КУпАП, тому надані ним фотознімки є належним та допустимим доказом. При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено всі необхідні дані щодо технічного засобу, за допомогою якого було здійснено фотофіксацію адміністративного правопорушення. Крім того, оскільки автомобіль позивача не містив відповідного знаку, зокрема зображення «водій з інвалідністю», та, водночас, був розміщений не на спеціально відведеному (позначеному) на майданчику місці для безоплатного користування майданчиком, він, відповідач, не мав підстав для не притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судове засідання представник відповідача - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не з`явився, надав суду відзив на позов, у якому позов не визнав, посилаючись на те, що, оскаржуване позивачем рішення є обґрунтованим, та прийнятим з урахуванням норм чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд встановив, що, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00077467 від 28.02.2020р., відповідач Кукота Р.О. , керуючись ст.ст.279-1 - 279-4 КУпАП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, оскільки встановив, що, 30.12.2019р. о 09.43 год. за адресою: м.Дніпро, вул. Андрія Фабра в районі буд.№5-7, транспортним засобом Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 , здійснено адміністративне правопорушення, а саме: неоплата вартості послуг користування майданчиком для платного паркування, чим порушено абз.2 п.26 Правил паркування транспортного засобу.

Водночас, в оскаржуваній постанові зазначено про те, що, фотозйомку здійснено за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.

Як випливає з матеріалів справи, оскаржувана постанова була отримана позивачем 28.03.2020р.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач просить оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на те, що, вказане рішення прийняте відповідачем не обґрунтовано, без об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, зокрема без зазначення часу знаходження автомобіля позивача на платній зупинці; без урахування того, що позивач є інвалідом 3-ї групи, без зазначення ідентифікаційних ознак технічного засобу.

З вищевикладених обставин, встановлених судом, суд вбачає, що, між сторонами виник публічно-правовий спір, який регулюється нормами КАС України, КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими Постановою КМУ №1342 від 03.12.2009р.

Зокрема, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З вищенаведених норм чинного законодавства випливає, що, відповідач, являючись посадовою особою, яка безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, та, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийняти рішення, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно ст.26 вищевказаних Правил, користувач майданчиків для платного паркування зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; у разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Згідно ч.1 ст.152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Як зазначено у Примітці ст.152-1 КУпАП, Положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Згідно ч.6 статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Згідно ч.7 статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, цей Порядок визначає механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування (далі - безоплатне паркування) і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання).

Згідно п.2 вищевказаного Порядку, Право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається: водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії);

Згідно п.4 вищевказаного Порядку, Документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Згідно п.5 вищевказаного Порядку, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач прийняв оскаржуване рішення, оскільки встановив факт порушення позивачем 30.12.2019р. положення абз.2 п.26 Правил паркування транспортного засобу, затверджених Постановою КМУ №1342 від 03.12.2009р.

При цьому, зазначене в оскаржуваній постанові порушення правил паркування транспортних засобів було зафіксовано відповідачем в автоматичному режимі, зокрема, в режимі фотозйомки (відеозапису), згідно вимог, встановлених ст.ст. 14-2 , 279-1 - 279-4 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач не заперечує факту розташування належного позивачу транспортного засобу Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 , 30.12.2019р. о 09.43 год. за адресою: м.Дніпро, вул. Андрія Фабра в районі буд.№5-7.

Крім того, вказаний факт підтверджується наданими суду відповідачем у відзиві на позов фотокартками.

Водночас, як випливає з матеріалів справи, згідно Пенсійного посвідчення позивача, останній є інвалідом 3-ї групи, та, на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, згідно ч.6, 7 статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", мав право на безоплатне паркування.

Вищевказана обставина не було встановлена відповідачем при прийнятті оскаржувана рішення, оскільки порушення було зафіксовано відповідачем в автоматичному режимі.

Водночас, той факт, що, позивач, на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, мав право на безоплатне паркування, дає підстави суду дійти висновку про те, що, застосування до позивача положення частини першої ст.152-1 КУпАП є неправомірним, а оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради видалити інформацію про правопорушення з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване 30 грудня 2019 року о 09.43 год. автомобілем марки Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 - суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, будь-яка особа має право звернутися до суду у разі порушення її прав, свобод та інтересів суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, на час розгляду даної справи матеріали справи не містять належних та допустимим доказів, які б давали суду підстави дійти висновку про те, що, Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради порушено права позивача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, позовна вимога позивача щодо зобов`язання Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради видалити інформацію про правопорушення з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване 30 грудня 2019 року о 09.43 год. автомобілем марки Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 - є необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи те, що, на час прийняття оскаржуваного рішення позивач не являвся суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що, позовна вимога позивача про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.2, 5, 246, 268, 286 КАС України, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича «Про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича серії ІД № 00077467 від 28.02.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн. на користь держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою складення повного судового рішення є 19.10.2020р.

Суддя Нельга Д. В.