Справа № 500/3089/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/3089/20

09 листопада 2020 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Осташ А.В., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського оркужного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 81 342 080 грн 04 коп.

Ухвалою суду від 21.10.20 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02.12.20.

Від відповідача у справі 03.11.20 поступила зустрічна позовна заява в якій ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.07.2018, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування, в сумі 3 227 964 (три мільйони двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 47 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 76 777 769 (сімдесят шість мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 65 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату податку на додану вартість в сумі 390 676 (триста дев`яносто тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 25 коп;

- податкове повідомлення-рішення №6 яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 645 155 (шістсот сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн в декларації № від 17.01.2018 за грудень 2017 року;

- податкове повідомлення-рішення №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 3 160 (три тисячі сто шістдесят) грн. 26 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 1 (одна) грн.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату військового збору в сумі 268 997 (двісті шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 04 коп.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 28 356 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 37 коп.

Відповідно до ч.1 ст.178 КАС України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (ч.2 ст.178 КАС України).

Зустрічна позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України до позовної заяви у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд прийшов до переконання, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень виходячи з наступного:

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, станом на час виникнення спірних відносин та на момент звернення позивача до суду Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що строки звернення до суду можуть бути встановлені іншими законами України та регламентовано строк звернення до суду, який передбачений відповідним законом.

У свою чергу, частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 цієї статті рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 цієї статті визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Водночас, пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Так, процедура адміністративного оскарження закінчується:

56.17.1. днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

56.17.2. днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

56.17.3. днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

56.17.5. днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей Податкового кодексу України та статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Такий висновок Конституційного Суду України судова палата Касаційного адміністративного суду Верховного Суду вважає релевантним щодо нинішнього стану нормативно-правового регулювання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.10.2019 по справі №640/20468/18 та від 25.10.2019 у справі №640/20569/18.

За положеннями пункту 1.1. статті 1 Податкового кодексу України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

В свою чергу, спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI.

Положеннями абзаців 5-7, 9 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою нею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже, вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманим рішенням про нарахування пені та застосування штрафів, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічна правова позиція щодо застосування скороченого строку звернення до суду передбаченого спеціальними нормами інших законів викладена в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 у справі №0740/1050/18 (К/9901/13133/19), від 8 серпня 2019 у справі № 480/106/19 (К/9901/16500/19), від 31 січня 2019 у справі № 802/983/18-а (К/9901/64845/18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку для звернення з адміністративним позовом у цій справі застосовується для податкових повідомлень-рішень відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового Кодексу України строк протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження; для рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску та за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - протягом десяти календарних днів.

Як свідчать матеріали справи, предметом оскарження у даній адміністративній справі винесені відповідачем 13.07.2018 є:

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування, в сумі 3 227 964 (три мільйони двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 47 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 76 777 769 (сімдесят шість мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 65 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату податку на додану вартість в сумі 390 676 (триста дев`яносто тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 25 коп;

- податкове повідомлення-рішення №6 яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 645 155 (шістсот сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн в декларації № від 17.01.2018 за грудень 2017 року;

- податкове повідомлення-рішення №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 3 160 (три тисячі сто шістдесят) грн. 26 коп.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 1 (одна) грн.;

- податкове повідомлення-рішення №6 про сплату військового збору в сумі 268 997 (двісті шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 04 коп.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 28 356 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 37 коп.

Судом встановлено, що позивач звертався до Тернопільського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом де оскаржував 7 із 8 податкових повідомлень-рішень від 13.07.2018 (підтверджується матеріалами адміністративної справи №500/3089/20 та даними Єдиного державного реєстру судових рішень).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.20 у справі №500/2486/19, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 13.07.2018 №6 про сплату податку на додану вартість в сумі 390 676,25 грн, №6 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування, в сумі 3 227 964,47 грн, №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 76 777 769, 65 грн, №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 3 160,26 грн, №6 про сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 1 грн, №6 про сплату адміністративного штрафу та інших санкцій в сумі 170 грн, №6 про сплату військового збору в сумі 268 997,04 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 28 356,37 грн, залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вищенаведеною ухвалою ТОАС від 28.01.20 встановлено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання 30.07.2018 повідомлення про оскарження рішень контролюючого органу до Головного управління ДФС в Тернопільській області .

Державною фіскальною службою України прийнято рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 31.08.2018 №13627/М99-99-11-02-02-25, яким рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.07.2018 № та рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 13.07.2018 № ГУ ДФС у Тернопільській області - залишено без змін.

Судом у справі №500/2486/19 встановлено, що представник позивача отримав рішення від 31.08.2018 №13627/М99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги 07.09.2018, а з позовом до суду звернувся 29.10.2019, тобто із значним пропуском встановленого строку звернення до суду.

Відповідно суд приходить до висновку, що у справі №500/3089/20 подання зустрічного позову відбулося 03.11.2020 також із пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.1213 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропуску строку звернення до суду із поданням доказів, що підтверджують поважність причин його пропуску. .

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 178, 248, 256, 293 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду: 46006 м.Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20 .

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС зустрічний позов буде повернутий останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Осташ А.В.