Справа № 580/4413/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 листопада 2020 року справа № 580/4413/20 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

09.10.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови перерахувати та виплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 31.07.2020 №21/534 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-12 «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-12 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 05.03.2019 в адміністративній справі №160/8324/19;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати позивачу із урахуванням раніше виплачених сум з 05.03.2019 пенсію у розмірі 80% суми грошового забезпечення відповідно до вказаної вище довідки з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00грн; оклад за військовим званням - 1480,00грн; надбавка за вислугу років (50%) - 4615,00грн; надбавка за особливості проходження служби (32%) - 4430,40грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1162,50грн; доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співпрацюють з особами залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (10%) - 775,00грн; преміювання (10%) - 775,00грн., всього - 20987,90грн., розрахованих згідно зі вказаними вище нормативно-правовими актами, висновками Верховного Суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звертався 11.08.2020 заявою до відповідача про перерахунок йому пенсії, на що отримав лист від 21.08.2020 про відмову у її задоволенні, який вважає таким, що не відповідає вимогам закону.

Ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

15.10.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача з проханням провадження у справі зупинити до набрання чинності рішенням суду касаційної інстанції в справі №510/1286/16-а, зважаючи, що позивач просить перерахувати пенсію поза шестимісячного строку звернення до суду (далі - Клопотання).

Ознайомившись із матеріалами позову, суд дійшов висновку, що Клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 26.06.2019 Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №510/1286/16-а за позовом фізичної особи про визнання неправомірними дій управління ПФУ щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язати управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення - 17 липня 2009 року на виконання статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяця.

Мотивом стала наявність виняткової проблеми щодо необхідності формування відповідних правових позицій для відповіді на такі питання:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"; статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб", в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

Причиною стала відсутність однозначної практики Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з п.5 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

У заявленому спорі підставою для звернення до суду позивач зазначив те, що на його заяву з довідкою Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.07.2020 №11/129 про розмір грошового забезпечення відповідач листом від 14.09.2020 відмовив у спірному перерахунку пенсії. Відповідач на надав жодного доказу про те, що позивач дізнався про порушення оспорюваного права раніше вказаних дат.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 вказаної статті Кодексу для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду згідно з ч.4 ст.122 КАС України встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на предмет заявленого спору та доводи позивача, суд врахував наявність постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 (зразкова справа №160/8324/19) (ухваленої після відкриття провадження Великою Палатою Верховного Суду в справі №510/1286/16-а) щодо розгляду спору фізичної особи згідно з позовною заявою у серпні 2019 року, в якій просила:

визнати протиправними дії Центру щодо відмови йому в підготовці та наданні до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 1 квітня 2019 року основного розміру його пенсії;

зобов`язати Центр підготувати та надати до Управління нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) та з урахуванням положень Постанови № 704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 1 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Вказана справа є типовою для зразкової. Водночас у зразковій справі обставини спору та звернення до суду відбулося з дотриманням шестимісячного строку на звернення до суду.

Суд врахував, що належний розмір пенсійного забезпечення стосується права особи на мирне володіння майном.

Спірні в справі №510/1286/16-а обставини не є достатньо подібними для цієї справи, оскільки стосуються вірного обчислення пенсії саме під час її призначення. Отже, висновки суду можуть бути незастосовні для цієї справи.

Згідно з п.5 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження до часу перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість правильного вирішення спору без очікування вказаного відповідачем рішення суду. Підстави для зупинення провадження у справі не доведені.

Керуючись ст. ст.2-16, 72-78, 171, 236, 242, 248, 291, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволення клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії до набрання чинності рішенням суду касаційної інстанції у справі №510/1286/16-а.

2. Копії ухвали направити учасникам спору.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Бабич

Ухвала постановлена, складена у повному обсязі та підписана 09.11.2020.