Справа № 300/2059/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2059/20 пров. № А/857/11654/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі № 300/2059/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Чуприна О.В.,

час ухвалення рішення 04.09.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов`язати здійснити такий перерахунок та виплату з 25 квітня 2019 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року зупинено провадження в адміністративній справі №300/2059/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов`язання здійснити такий перерахунок та виплату з 25 квітня 2019 року, до набрання чинності рішення Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №520/12609/19 (провадження Пз/9901/22/19), ухваленого 20 травня 2020 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що адміністративна справа № 300/2059/20 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, є типовою справою по відношенню до зразкової справи Верховного Суду №520/12609/19, оскільки вказане рішення є зразковим для справ, у яких предметом спору є обчислення пенсії по інвалідності у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року для осіб, які отримують пенсію по інвалідності та брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час військових зборів і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Вважає, що оскаржувана ухвала порушує його право на справедливий суд та ефективний юридичний захист. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що справа №300/2059/20 за позовом ОСОБА_1 є типовою справою по відношенню до зразкової справи №520/12609/19, тому доводи апеляційної скарги є помилковими. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі у справі №520/12609/19 й ухвалив з цього приводу законне та обґрунтоване судове рішення. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому з врахуванням наведеного вище суд вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що відповідно до п.9 ч.2 ст.236 КАС України має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, є правильними та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Підстави для зупинення провадження у справі, як обов`язкові, так і факультативні, визначені ст.236 КАС України.

Ч.2 вказаної статті надає право суду зупинити провадження в справі, тобто допускає факультативне (за розсудом суду) зупинення провадження в справі. Факультативне зупинення провадження в справі здійснюється судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою у випадках, передбачених ст.236 КАС України.

За змістом п.21 ч.1 ст. 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до ч.7 ст.290 КАС України ухвала про відкриття Верховним Судом провадження у зразковій справі публікується на офіційному веб-порталі судової влади України, а також в одному із загальнодержавних друкованих засобів масової інформації не пізніше ніж за десять днів до дати судового засідання для розгляду зразкової справи.

П.4 ч.8 ст.290 КАС України передбачає, що в ухвалі про відкриття провадження у зразковій справі зазначаються ознаки типової справи.

Зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/12609/19, суд першої інстанції зазначав про наявність відповідних підстав, оскільки розглядуваний позов містить ознаки типової справи, які вказані в ухвалі Верховного Суду про відкриття провадження.

Згідно з повідомленнями, що розміщені на офіційному веб-порталі судової влади України, 09 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрито провадження у зразковій справі №520/12609/19 (Пз/9901/22/19).

Вказана ухвала про відкриття провадження опублікована на офіційному веб-порталі судової влади України та у ній зазначено про наявність у справах ознак, визначених п.21 ч.1 ст.4 КАС України, для віднесення їх до типових, оскільки:

- позивачами у них є особи, які під час проходження військових зборів брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

- відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (територіальний орган Пенсійного фонду України), на пенсійному обліку якого перебувають позивачі;

- спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (щодо порядку проведення перерахунку пенсій на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після прийняття рішення Конституційним судом України № 1-р(И)/2019 від 25 квітня 2019 року за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо невідповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");

- позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії при проведенні перерахунку пенсій у порядку ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25 квітня 2019 року після прийняття рішення Конституційним Судом України № 1- р(ІІ)/2019 від 25 квітня2019 року, зобов`язати провести перерахунок їх пенсій виключно на підставі норм законів як норм прямої дії, без урахування обмежень максимальним розміром.).

Рішенням Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №520/12609/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми відмовлено.

Ухвалами, починаючи з 15 червня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами фізичних осіб до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2020 року у зразковій справі №520/12609/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми.

Отже, рішення Верховного Суду у зразковій справі №520/12609/19 від 20 травня 2020 року не набрало законної сили, у зв`язку з його апеляційним оскарженням до Великої Палати Верховного Суду.

Дослідивши матеріали цієї справи та оприлюднене повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі №520/12609/19, проаналізувавши зміст зразкового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що розглядувана справа за наведеними вище ознаками є типовою, оскільки відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень, спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, а позивачами заявлено аналогічні позовні вимоги.

Згідно з ч.1,2 ст.291 КАС України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі. Провадження у типовій справі підлягає відновленню з дня набрання законної сили рішенням Верховного Суду у відповідній зразковій справі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, скориставшись своїм правом, визначеним ст.236 КАС України, дійшов правильного висновку про зупинення провадження у цій справі до набрання чинності судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/12609/19 (Пз/9901/22/19).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновком суду першої інстанції, який зроблений на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі № 300/2059/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року.