Справа № 400/3836/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2020 р. № 400/3836/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6,Миколаїв,54001
до:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про:стягнення податкового боргу в сумі 55 839,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до адміністративного суду з позовом про стягнення ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 55 839,90 гривень.

В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб в сумі 27431,37 грн та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 28 408,53 грн.

Відповідач проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначив, якщо відповідачем не були надіслані податкові повідомлення - рішення у строки, встановлені Податковим кодексом України, то фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. До того ж, податкові повідомлення - рішення, на підставі яких виник податковий борг, направлені не за податковою адресою боржника. Крім того, подання відповідачем податкових декларацій з земельного податку не є підставою вважати суму земельного податку за 2017-2018 роки узгодженою, суми земельного податку в деклараціях не співпадають із сумами боргу, зазначеними у довідці про суму боргу.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області та має сплачувати передбачені законом податки та збори.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію з земельного податку за 2017 рік від 16.02.2017 та податкову декларацію з земельного податку за 2018 рік від 03.02.2018.

В наданих податкових деклараціях відповідачем самостійно визначено суму зобов`язання, яка підлягає сплаті за січень - грудень 2017 року в сумі 19358,15 грн , січень - грудень 2018 року в сумі 19358,15 грн .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 28.08.2020 за відповідачем обліковується податковий борг, нарахований згідно податкових декларацій з плати за землю за період з серпня - грудня 2017 року та січня - грудня 2018 року в загальній сумі 27 424,04 грн.

Відповідно до пункту 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно з п. 285.5 ст. 285 КАС України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання являється податковим боргом.

У відповідності з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України відповідачу направлялася податкова вимога від 04.12.2013 року №204-11 на суму 959286,66 грн.

Пунктом 54.2 ст. 554 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

В порушення вимог податкового законодавства відповідач у добровільному порядку не сплатив суму самостійно визначеного податкового зобов`язання з плати за землю за 2017 та 2018 роки, суму податкового зобов`язання не оскаржено, отже сума податкового зобов`язання є узгодженою та являється податковим боргом.

Доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи відповідачем не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення податкового боргу, який виник зі сплати земельного податку за 2017, 2018 рік є обгрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами за 2017 та 2018 рік, винесено податкове повідомлення - рішення від 27.04.2018 № 0-1408 на суму 10851,20 грн та податкове повідомлення - рішення від 27.04.2018 № 0-1408 на суму 2280 грн., податкове повідомлення - рішення від 08.05.2019 № 0-1408 на суму 12624,69 грн, податкове повідомлення - рішення від 18.06.2019 № 0-1408 на суму 2652,64 грн. Також відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 30.06.2018 № 4-1409 зі сплати земельного податку з фізичних осіб у сумі 7,33 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення направлені ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідив матеріали справи, суд встановив, що згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований з 19.03.1998 р. за адресою: Первомайський район, с. Мигія. Також, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено адресу місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 13.10.2020 позивачу запропоновано надати пояснення щодо надсилання податкових повідомлень - рішень на не підтверджену адресу відповідача. Пояснень з цього питання позивач не надав.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Враховуючи те, що позивач направив податкові повідомлення - рішення не за податковою адресою ОСОБА_1 , вони не вважаються врученими належним чином, а тому не є узгодженими та не являються податковим боргом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку Головне управління ДПС у Миколаївській області повинно було довести, що податкові повідомлення - рішення вручені відповідачу належним чином. Натомість, позивач не надав будь-яких пояснень щодо направлення податкових повідомлень - рішень на підтверджену адресу відповідача та не довів, що вони були вручені відповідачу належним чином.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг зі сплати земельного податку у сумі 27 424,04 грн.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судові витрати відшкодуваню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6,Миколаїв,549) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг у сумі 27 424,04 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири грн чотири коп) гривень.

3. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 06.11.2020.