Справа № 120/5614/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 листопада 2020 р. Справа № 120/5614/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 01.08.1984 по 07.09.1992 позивачка працювала в Соболівській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано, з 01.10.1993 по 14.09.1999 вихователем в ясла-садочок "Казка", а з 01.09.2000 по теперішній час працює в Ладижинській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано.

15.07.2020 позивачка звернулася до відповідача із заявою про отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідача від 23.07.2020 № 2931-2993/К-02/8-0200/20 відмовлено у виплаті грошової допомоги у зв`язку з тим, що пенсію їй призначено із зменшенням пенсійного віку на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до досягнення пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись із вказаними діями, з метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Ухвалою від 13.10.2020 відкрито провадження у адміністративний справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також витребувано у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для дослідження судом.

03.11.2020 на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що п.п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-XII) передбачено призначення пенсії за вислугу років окремим категоріям громадян, в тому числі працівникам освіти, при стажі роботи, що дає право на призначення цього виду пенсії для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років.

Відповідач зазначає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оскільки, з 15.09.2019 позивачці призначено пенсію за віком з урахуванням норми ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, на думку відповідача, підстави для виплати при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні. З наведених підстав відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

У період з 01.08.1984 по 07.09.1992 позивачка працювала в Соболівській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано, з 01.10.1993 по 14.09.1999 вихователем в ясла-садочок "Казка", а з 01.09.2000 по теперішній час працює в Ладижинській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано, що підтверджується трудовою книжкою серія НОМЕР_1 (а.с.9-12).

15.08.2019 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а із 15.09.2019 їй призначено пенсію.

На момент призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_1 становив 37 років 07 місяців 26 днів, в тому числі спеціальний страховий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 32 роки 10 місяців 9 днів.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

15.07.2020 позивачка звернулася до відповідача із заявою про отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідача від 23.07.2020 № 2931-2993/К-02/8-0200/20 позивачці відмовлено у виплаті грошової допомоги у зв`язку з тим, що пенсію їй призначено із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, а тому відповідач дійшов висновку, що підстави для виплати при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні (а.с.8).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у виплаті допомоги, з метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. "е" ст. 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191).

Пунктом 2 Порядку № 1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закон від 05.11.1991 № 1788-XII, що передбачені зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Порядок № 909).

Проаналізувавши оскаржувану відмову, яка викладена у формі листа від 23.07.2020 № 2931-2993/К-02/8-0200/20 суд встановив, що відповідачем не оспорюється факт роботи позивачки в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як і достатність її страхового стажу на таких посадах.

Суд зазначає, що підставою для відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV є те, що пенсію позивачці призначено з урахуванням ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

При наданні оцінки таким аргументам оскаржуваної відмови відповідача суд зазначає, що відповідно до п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" - "ж" статті 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що необхідними умовами для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є: досягнення особою пенсійного віку, наявність у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.

Верховним судом у постанові від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17 (2-а/328/80/17) сформульовано наступний правовий висновок.

Синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та пункту 5 Порядку № 1191 дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV. При цьому законодавець не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

За змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачці з 15.09.2019 була призначена пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку як наслідок застосування пільги, передбаченої ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Страховий стаж позивачки по 31.07.2019 становить 37 років 06 місяців 26 днів, в тому числі спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 32 роки 10 місяців 9 днів.

Таким чином, страховий стаж позивачки станом на день призначення пенсії був достатнім для виплати їй грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV

Окрім того, позивачка працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, що підтверджується копією трудової книжки позивачки та не заперечується відповідачем.

Суд зазначає, що наявність у особи умов, передбачених статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дійсно надає їй пільги у вигляді можливості призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, тобто, саме пенсії за віком, а не будь-якого іншого виду пенсії, позаяк вказана норма не пов`язує настання у позивачки права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з досягненням нею пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.02.2019 по справі № 0640/4185/18.

Відтак, позивачка має право на призначення та виплату оспорюваної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в користь позивачки сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович