Справа № 597/664/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №597/664/18

22 жовтня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області Дутки П.Т., Романюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області у якій, з урахуванням уточнення вимог від 24.07.2018, просив:

- скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради від 11.06.2018 та закрити справу про адміністративне правопорушення;

- зобов`язати відповідача провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно до генплану;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду на суму 33 млн. грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначав, що постановою від 11.06.2018 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області накладено штраф за порушення пунктів 3, 5, 8 статті 40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", а саме зберігання будівельних матеріалів (каміння) на проїзній частині дороги, що перешкоджає проїзду транспортних засобів.

Звертає увагу, що каміння знаходиться на обслуговуючій території його господарства та не складає перешкод для руху транспортних засобів, а труба, встановлена селищною радою впоперек дороги без проекту та без інженерного обстеження, є грубим порушенням благоустрою та наносить шкоду.

Стверджує, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради своїми необґрунтованими рішеннями завдає надзвичайної моральної шкоди, принижує честь та гідність, ділову репутацію та вже і фізичні страждання.

Також зазначає, що відповідач не вирішує питання благоустрою по АДРЕСА_1 згідно рішення Заліщицького районного суду від 17.11.2011, а замість цього кидає трубу в поперек дороги для спуску води на його обслуговуючу земельну ділянку, чим наносить як матеріальну так і моральну шкоду.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2018 позов задоволено, постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області №11 від 11.06.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2018 скасовано, а справу направлено для розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 роз`єднано у самостійні провадження:

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно до генплану, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди на суму 33 млн. грн. - виділено розглядати в межах провадження адміністративної справи №597/664/18;

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 11.06.2018 і закриття справи про адміністративне правопорушення - виділено розглядати в межах провадження адміністративної справи №500/550/19.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 позовну заяву в межах провадження адміністративної справи №597/664/18 ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди залишено без руху на підставі статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області у справі №597/664/18 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди на підставі частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України залишено без розгляду, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду від 25.09.2018 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Водночас ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №597/664/18 скасовано.

Справу №597/664/18 направлено до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 23.03.2020 та передана для продовження розгляду судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 продовжено позивачу ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви від 25.06.2018 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, зазначених в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 про залишення позовної заяви без руху у справі №597/664/18 в частині сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за подання до суду позовної вимоги немайнового характеру на п`ять днів, який обчислюється з дня отримання цієї ухвали суду.

15.04.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено позивача від сплати судового збору.

Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено.

Судовий розгляд справи №597/664/18 за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначено підготовче засідання у справі на 01.06.2020.

01.06.2020 в підготовчому засіданні зобов`язано позивача надати розрахунок моральної шкоди, відкладено до 26.06.2020, потім на 30.07.2020 і 31.08.2020.

26.06.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступила заява про збільшення позовних вимог, а саме просить зобов`язати Товстенську селищну раду вилучити незаконно захвачену земельну ділянку забудівником ОСОБА_4 відповідно генплану №29 вулиці Зелена по червоній лінії від дороги. Одночасно подано розрахунок моральної шкоди на суму 33 млн. грн. згідно статті 3 Конституції України.

В заяві про збільшення позовних вимог від 30.07.2020 просить зобов`язати Товстенську селищну раду прибрати незаконно встановлену трубу. Місце знаходження труби прибрати і привести до попереднього стану, роботи виконати в його присутності на протязі 15 (п`ятнадцяти) днів.

31.08.2020 ухвалою суду, постановленою в підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.10.2020.

В судовому засіданні 01.10.2020 позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

В судовому засіданні оголошено перерву до 22.10.2020.

22.10.2020 в судовому засіданні позивач надав пояснення по позовних вимогах та документах, які містяться в матеріалах справи, просив позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.11.2011 в справі №2-а-6056/11/1905 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії, зокрема зобов`язано відповідача забезпечити нижню частину вулиці в`їздом та виїздом, благоустроїти верхню і нижню частини вулиці зелена згідно проекту твердим покриттям.

Закон України "Про благоустрій населених пунктів" визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Згідно абзацу другого частини першої статті 1 цього Закону благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання. (абзацу шостий частини першої статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів")

Стаття 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначає повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить:

1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;

2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;

3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Права та обов`язки громадян у сфері благоустрою населених пунктів передбачені статтею 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", зокрема громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів. (пункти 1, 2, 3 частини другої статті 17 Закону)

Постановою від 11.06.2018 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 510,00 грн. за порушення вимог статті 152 КУпАП, оскільки 24.02.2018 порушив правила благоустрою Товстенської селищної ради №758 від 28.02.2013, а саме пунктів 3, 5, 8 та зберігає будівельні матеріали (камінь) на проїжджій частині дороги по вул. Зелена смт. Товсте, чим перешкоджає проїзду транспортних засобів по вулиці.

Зобов`язано гр. ОСОБА_1 прибрати з проїжджої частини вул. Зелена будівельні матеріали (камінь) в 10-денний термін.

25.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про скасування постанови від 11.06.2018 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради і закриття справи про адміністративне правопорушення, відшкодування моральної шкоди.

04.07.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

24.07.2018 ОСОБА_1 подано до Заліщицького районного суду Тернопільської області позовну заяву з уточненими позовними вимогами, в якій просив:

- скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради від 11.06.2018 і закрити справу про адміністративне правопорушення;

- зобов`язати Товстенську селищну раду провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно генплану;

- стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди на суму 33 млн. грн.

23.08.2018 ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 25.09.2018.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2018 відмовлено в задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу головуючому судді за безпідставністю.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2018 позов задоволено, постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради №11 від 11.06.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 КУпАП скасовано і справу про адміністративне правопорушення закрито.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2018 скасовано, а справу направлено для розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 роз`єднано у самостійні провадження:

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно до генплану, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди на суму 33 млн. грн. - виділено розглядати в межах провадження адміністративної справи №597/664/18;

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 11.06.2018 і закриття справи про адміністративне правопорушення - виділено розглядати в межах провадження адміністративної справи №500/550/19.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 позовну заяву в межах провадження адміністративної справи №597/664/18 ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди залишено без руху на підставі статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області у справі №597/664/18 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди на підставі частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України залишено без розгляду, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду від 25.09.2018 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Водночас ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №597/664/18 скасовано.

Справу №597/664/18 направлено до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 23.03.2020 та передана для продовження розгляду судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 продовжено позивачу ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви від 25.06.2018 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, зазначених в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 про залишення позовної заяви без руху у справі №597/664/18 в частині сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за подання до суду позовної вимоги немайнового характеру на п`ять днів, який обчислюється з дня отримання цієї ухвали суду.

15.04.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено позивача від сплати судового збору.

Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено.

Судовий розгляд справи №597/664/18 за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

26.06.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступила заява про збільшення позовних вимог, а саме просить зобов`язати Товстенську селищну раду вилучити незаконно захвачену земельну ділянку забудівником ОСОБА_4 відповідно генплану №29 вулиці Зелена по червоній лінії від дороги. Одночасно подано розрахунок моральної шкоди на суму 33 млн. грн. згідно статті 3 Конституції України.

В заяві про збільшення позовних вимог від 30.07.2020 просить зобов`язати Товстенську селищну раду прибрати незаконно встановлену трубу. Місце знаходження труби прибрати і привести до попереднього стану, роботи виконати в його присутності на протязі 15 (п`ятнадцяти) днів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Товстенську селищну раду Заліщицького району Тернопільської області провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно до генплану, суд зазначає.

ОСОБА_2 19 квітня 1972 року уклала договір з виконкомом Товстенської селищної ради договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по АДРЕСА_1 .

Відповідно до генплану земельної ділянки, відведеної в натурі під індивідуальне будівництво забудівельнику ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , відведена на підставі рішення виконкому Товстенської селищної ради від 25 квітня 1969 року №8 площею 700 кв. м.

На підставі рішення виконкому Товстенської селищної ради від 25 квітня 1969 року №8 площею 700 кв. м. відведена земельна ділянка в натурі під індивідуальне будівництво забудівельнику ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , що видно з генплану, долученого до матеріалів справи.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вих.№176/02-31 від 24 червня 2019 року державним нотаріусом Заліщицької державної нотаріальної контори Чаплій А.М. відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку категоричною відмовою надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, які підтверджують право власності спадкодавці з метою долучення цих документів до матеріалів спадкової справи.

Щодо будинку ОСОБА_3 , судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Товстенської селищної ради від 26 квітня 1988 року №50/2 оформлено право власності на цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на вищезгаданий житловий будинок, так як в 1971 році він побудував цей будинок. Даний факт підтверджується рішенням виконкому Товстенської селищної ради від 25 квітня 1969 року за №8 про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку, актом введення в експлуатацію житлового будинку та актом обстеження від 16 жовтня 1987 року, якими встановлено, що в цілому житловий будинок з надвірними будівлями належить ОСОБА_3 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 березня 2011 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дочка ОСОБА_6 .

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

18.05.2010 Державний комітет України із земельних ресурсів затвердив Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками № НОМЕР_1 , зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 .

Ця Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. (п. 1.1, 1.2).

Пунктом 4.1 цієї Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Пунктами "є", "й", "к" статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частинами 1-3, 5 статті 158 Земельного кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктами 34, 44 статті 26 цього Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради розглядаються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до підпункту 5 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення земельних спорів віднесено до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Як встановлено в судовому засіданні впродовж багатьох років між мешканцями вулиці Зелена в смт. Товсте Заліщицького району Тернопільської області виникають конфлікти через неналежний водовідвід між верхнім та нижнім ярусами вулиці під час опадів, що призвело до численних звернень до органів влади та порушення кримінальних справ.

При неодноразовому обстеженні вказаної вулиці встановлено, що земельна ділянка між господарствами ОСОБА_2 АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 згідно звіту 6ЗЕМ відноситься до земель ненаданих у власність та користування і використовується для відводу води з проїзної частини під час опадів. Даний прохід існує з початку забудови кварталу з 1960-х років, був передбачений містобудівною документацією, зокрема планом забудови кварталу АДРЕСА_2 , складений Чортківським бюро технічної інвентаризації, затверджений рішенням виконавчого комітету Товстенської селищної ради від 25 жовтня 1978 року і був реалізований під час забудови АДРЕСА_1 труба діаметром 80 см. встановлена на земельній ділянці, яка згідно звіту 6ЗЕМ відноситься до земель ненаданих у власність та користування і використовується для відводу води з проїзної частини під час опадів. Самовільного захоплення земельних ділянок ОСОБА_6 №29 та ОСОБА_4 №31 не виявлено.

З матеріалів справи видно, що на сесії Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 20.12.2016 було розглянуто постанову Заліщицького районного суду від 17.11.2011 по справі №2-а-6056/11/1905 і депутатами прийнято рішення від 20.12.2016 №239-11/2016 "Про виконання постанови суду №2-а-6056/11/1905 від 17.11.2011", яким вирішено відмовити у направленні коштів із селищного бюджету для виготовлення проектної документації по наведенню благоустрою по

АДРЕСА_1 проводяться роботи згідно робочого проекту "Реконструкція системи каналізації селища Товсте Заліщицького району Тернопільської області", затвердженого сесією селищної ради від 30.06.2016 №132-7/2016 "Про затвердження робочого проекту будівництва: "Реконструкція системи каналізації селища Товсте Заліщицького району Тернопільської області", до якого генеральним проектувальником не включено вулицю Зелена.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення, дія, бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зважаючи на наведене, суд дійшов до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більш того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Тобто, що кожна особа (позивач) має право звернутися за захистом свого порушеного права, порушення якого допущено особою, до якої заявлено позов. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Однак, гіпотетичний інтерес не охоплюється судовим захистом. Наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно.

Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Товстенську селищну раду Заліщицького району Тернопільської області провести розмежування між забудовниками ОСОБА_2 №25 та ОСОБА_3 №27 відповідно до генплану, вилучити незаконно захвачену земельну ділянку забудівником ОСОБА_4 відповідно генплану №29 вулиці Зелена по червоній лінії від дороги та прибрати незаконно встановлену трубу, місце знаходження труби прибрати і привести до попереднього стану, роботи виконати в присутності позивача на протязі 15 (п`ятнадцяти) днів не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області на користь позивача 33 млн. грн. завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 по справі №554/9740/16-а, від 22.12.2018 по справі №826/23650/15.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Водночас, позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, також ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а тому підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 33 млн. грн. відсутні.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору, передбачені статтею 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 02 листопада 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2

відповідач:

- Товстенська селищна рада Заліщицького району Тернопільської області місцезнаходження: вул. Українська, 84, смт. Товсте, Заліщицький р-н, Тернопільська обл., 48630,

Головуючий суддя Мартиць О.І.