Справа № 640/19936/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Київ № 640/19936/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 р. ВП №9050551;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 р. ВП №9050551;

- стягнути на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти в сумі 891,19 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 28.09.2020 року.

У судове засідання 28.09.2020 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено, відзиву, заяв або клопотань не подано.

Представником позивача позов підтримано, в обґрунтування якого зазначено, що АТ «Укргазвидобування», як боржником у виконавчому провадженні №9050551, в добровільному порядку сплачено присуджену до стягнення суму рішенням Господарського суду міста Києва на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросет».

Проте, не здійснивши жодних виконавчих дій з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва та наказу, виданого на його підставі, державним виконавцем стягнуто з позивача виконавчий збір, що на переконання останнього є протиправним.

Заслухавши представника позивача, судом оголошено про перерву у судовому засіданні до 04.11.2020 року з метою підготовки повного рішення суду в порядку статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судове засідання 04.11.2020 року сторони не прибули, з огляду на що, згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.08.2008 року у справі № 47/175- 08 стягнуто з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросет» держмито у розмірі 8 793,90 грн., та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

22.08.2008 року Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення Господарського Харківської області від 11.08.2008 року у справі № 47/175- 08, який пред`явлено до виконання до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

15.09.2008 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №9050551 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 22.08.2008 року № 47/175-08 щодо стягнення з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросет» держмита у розмірі 8 793,90 грн., та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 17.09.2008 року виконавче провадження № 9050551 зупинено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року у справі № 47/175-08 замінено боржника Дочірню компанію «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (місцезнаходження: 04053. м. Київ. Шевченківський р-н, вул. Кудрявська, буд. 26/28, ) на правонаступника - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 22.08.2008 року у справі № 47/175-08.

Відповідно до платіжного доручення від 30.07.2020 року № 315022 АТ «Укргазвидобування» повністю сплачено борг у сумі 8 911,90 грн. за наказом Господарського суду Харківської області від 22.08.2008 року № 47/175-08 на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

12.08.2020 року на адресу Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) направлено повідомлення від 12.08.2020 року № 2/1-436 про добровільну сплату боргу у виконавчому провадженні № 9050551.

Постановою державного виконавця від 10.08.2020 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 9050551.

Постановою державного виконавця від 10.08.2020 року стягнено виконавчий збір у розмірі 891,19 грн.

Постановою державного виконавця від 21.08.2020 року закінчено виконавче провадження №9050551 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову державного виконавця від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 891,19 грн. та дії державного виконавця з її винесення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавче провадження №9050551 відкрито постановою державного виконавця від 15.09.2008 року, тобто, під час дії Закону України 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», проте закінчено постановою державного виконавця від 21.08.2020 року, та стягнуто суму спірного виконавчого збору під час дії Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини сьомої Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (із змінами і доповненнями) (далі також - Інструкція №512/5), постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (із змінами і доповненнями) (далі також - Порядок №643).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Згідно із змістом пункту 2 Порядку №643 у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виплачується винагорода у відповідному розмірі.

Отже, виконавчий збір є своєрідною винагородою виконавця за вчинення дій з примусового виконання рішень.

Частиною другою статті 27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При закінченні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, або повернення такого виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження паперову копію такого виконавчого документа.

Відмітка на паперовій копії виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, не проставляється.

З аналізу вищенаведених положень законодавства України, висновується, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору відбувається одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, або після/одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, з урахуванням підстави його закінчення. Крім того, під час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, виконавцем має бути вказано розмір фактично стягнутої суми на користь стягувача.

Отже, Законом №1404 передбачено стягнення виконавчого збору або на стадії відкриття виконавчого провадження, або на стадії його закінчення.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 27 Закону №1404, відкриваючи виконавче провадження виконавцем обраховується сума виконавчого збору з розміру 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, в той час, як визначаючи розмір виконавчого збору, який потребує стягнення з боржника, виконавцем має бути обчислено таку суму з урахуванням вчинених виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа, зокрема, способу фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою державного виконавця від 21.08.2020 року закінчено виконавче провадження №9050551 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, слід дійти висновку, що для стягнення виконавчого збору за виконання виконавчого документу майнового характеру фактичне виконання рішення за виконавчим документом має відбутися шляхом здійснення державним виконавцем примусових дій, а саме, шляхом стягнення.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що фактичне виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2008 року у справі № 47/175-08, на примусове виконання якого видано наказ від 22.08.2008 року, який перебував на виконанні у ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відбулося шляхом сплати позивачем - боржником у виконавчому провадженні №9050551 суми постановленої до стягнення рішенням Господарського сду Харківської області від 11.08.2008 року, що підтверджується платіжним дорученням від 30.07.2020 року № 315022.

Крім того, сплату присудженої рішенням Господарського суду Харківської області від 11.08.2008 року у справі № 47/175-08 до стягнення суми здійснено боржником в період часу, коли виконавче провадження №9050551 перебувало у стані зупинення.

Відповідачем, в свою чергу, доказів вчинення виконавчих дій саме шляхом стягнення відповідної суми до моменту добровільної сплати позивачем присудженої рішенням Господарського суду Харківської області від 11.08.2008 року у справі № 47/175-08 суми не подано, доказів, наданих позивачем суду в обґрунтування правової позиції, не спростовано.

Враховуючи викладене, в даному випадку закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404 в частині вирішення питання стягнення виконавчого збору за результатами закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання рішення в повному обсязі за виконавчим документом, не може ототожнюватися із поняттям «фактичного виконання», передбаченого Порядком №643, з огляду на що, Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправно винесено постанову від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору з АТ «Укргазвидобування» в розмірі 981,19 грн. (10 відсотків від фактично стягнутої суми).

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що оскаржувану постанову відповідачем винесено 10.08.2020 року, в той час, як постанову про закінчення виконавчого провадження - 21.08.2020 року, тобто, передчасно, чим порушено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, встановлений Законом №1404.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частинах визнання протиправними дій відповідача з винесення постанови від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження № 9050551, а також, визнання протиправною безпосередньо оскаржуваної постанови від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору та її скасування підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь АТ «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) коштів в сумі 891,19 грн., сплачених на виконання постанови від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, четвертої-шостої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем документального підтвердження, на кшталт, платіжного доручення чи квитанції про сплату виконавчого збору у розмірі 891,19 грн. під час розгляду судом справи до позовної заяви або письмових пояснень не долучено, на вимогу суду не надано, що унеможливлює вирішення цієї позовної вимоги в межах розгляду справи №640/19936/20, з огляду на що, остання підлягає залишенню без задоволення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності винесеної постанови від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору. Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до платіжного доручення від 31.08.2020 року №324143, яке міститься у матеріалах справи, встановлено, що за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4204 грн. 00 коп.

З огляду на те, що позовна вимога, у якій судом відмовлено у задоволенні, за своїм змістом є похідною вимогою від двох задоволених позовних вимог, за які позивачем судовий збір сплачено, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченої суми судового збору в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 205, 229, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору у ВП № 9050551.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2020 року про стягнення виконавчого збору у ВП № 9050551.

4. В іншій частині відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) сплачену суму судового збору у розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28);

Відповідач: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) .

Повне судове рішення складено 04.11.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна