Справа № 560/436/20
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 жовтня 2020 року № 560/436/20

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 78118,56 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 78118,56 грн. Відповідачем у добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач просить вказану суму стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за належною територіальною підсудністю задоволено; адміністративну справу №560/436/20 передано до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року було прийнято адміністративну справу до розгляду, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки відповідно до норм діючого законодавства витрати, пов`язані із його утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до ч.4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію» мають відшкодовуватись Міністерству юстиції України, а позивачем будь-яких доказів наявності в нього повноважень на звернення до суду даним позовом не надано. Також відповідачем вказано, що він був звільнений Державної установи «Олексіївська виправна колонія №25» Міністерства юстиції України 13.12.2019 року, а 20.12.2020 року вже був прийнятий в Службу судової охорони на посаду командира відділу - старшого сержанта служби, а отже відповідач залишився працювати на державній службі. При цьому, відповідач послався на обставини того, що наведений позивачем розрахунок витрат, пов`язаних із його утриманням у вищому навчальному закладі, не відповідає дійсним обставинам справи оскільки він на державному утриманні перебув лише рік та в подальшому проживав за межами навчального закладу. Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву, в якій останній просив суд здійснити розгляд справи у судовому засіданні без участі представника позивача. Також представником позивача вказано, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач або представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Наказом начальника Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України № 223 від 11.08.2015 ОСОБА_1 з 18.08.2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України за напрямом 6.030402 правоохоронна діяльність за державним замовленням .

21.01.2016 проведено державну реєстрацію припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України (запис № 2002304) шляхом реорганізації (перетворення) в Академію Державної пенітенціарної служби.

При цьому, Академія Державної пенітенціарної служби є правонаступником Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України.

19.04.2018 між Академією Державної пенітенціарної служби, в якості виконавця, з однієї сторони, центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якості замовника, з другої сторони та відповідачем з третьої сторони було укладено контракт про здобуття освіти № 192, відповідно до умов якого відповідач навчався в Академії Державної пенітенціарної служби на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання. Відповідно до абз.7 п.1 розділу II контракту про здобуття освіти Академія Державної пенітенціарної служби зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач з 18.08.2015 по 17.06.2019 за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до наказу начальника Академії Державної пенітенціарної служби № 106 о/с від 14.06.2019 відповідачу присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» та видано диплом про освіту.

Під час розгляду справи встановлено, що після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Згідно із наказом Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» № 92/ОС-19 від 18.06.2019 відповідача призначено начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до витягу з наказу Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» №224/ОС-19 від 13.12.2019 ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Під час розгляду справи з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 5/1448 від 10.06.2019, загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 78118,56 грн. та складається із наступних сум: грошове забезпечення з нарахуваннями - 25656,94 грн., продовольче забезпечення 27503,70 грн., речове забезпечення - 5370,67 грн., медичне забезпечення 2078,01 грн., оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 17509,24 грн.

Судом встановлено, що 13.12.2019 відповідача було ознайомлено із повідомленням про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Позивач, з огляду на обставини не сплати відповідачем зазначених сум у визначені строки, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.1 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 14 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу". Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення працівників кримінально-виконавчої служби регулюється спеціальним Законом України "Про Національну поліцію".

Приписами ст. 74 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп.2, пп.4 ч.1ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп.2, пп.4 ч.1 ст.77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п.1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 №3290/5, академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Положеннями п.2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 "Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", особи, які навчаються за рахунок державних коштів. укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

За п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, (далі Порядок) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Як передбачено п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.

Відтак, з огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що підстави та порядок відшкодування визначаються положеннями ч.4 ст.74 Закону України "Про Національну поліцію" та контрактом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, контракт про здобуття освіти було укладено між позивачем і відповідачем та він фактично є підставою виникнення прав та обов`язків виключно для сторін вказаного правочину.

Водночас, судом встановлено, що Міністерство юстиції України не є стороною контракту про здобуття освіти, а тому його умови не е підставою для виникнення у Міністерства юстиції України прав та обов`язків, в тому числі й по відношенню до відповідача.

Згідно з ч 3 ст. 23 Закону України «Про освіту» держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про освіту» засновник або уповноважена ним особа не має права втручатися в діяльність закладу освіти, що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами,

Як встановлено судом, Міністерство юстиції України є засновником Академії Державної пенітенціарної служби.

При цьому, як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік.

Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Відтак, з огляду на вищевикладене, право вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить саме Академії.

Суд зазначає, що положеннями п.1 та п.3 розділу II контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства Юстиції України, відповідач зобов`язаний після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати пов`язані з її утриманням, в повному розмірі за весь період його фактичного навчання.

Під час судового розгляду справи встановлено, що загальна сума визначених до відшкодування витрат складає 78118,56 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком № 5/1448 від 10.06.2019, з якою відповідач був ознайомлений.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.1.1 Порядку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Під час розгляду справи позивачем було надано до довідки про витрати на харчування №5/2275, №5/2276, №5/2277, №5/2278, №5/2279 від 25.09.2020 року.

Відповідно до приписів п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Матеріали справи свідчать, що витрати на надання медичної допомоги відповідачу підтверджуються довідками про використання медикаментів та засобів від 25.09.2020 року №5/2271, №5/2272, №5/2273, №5/2274.

Також суд зазначає, що положеннями п. 2.1.6 Порядку розрахунку витрат визначено, що до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Матеріали справи свідчать, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача, підтверджуються довідками витрат на енергоносії , пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , що навчався за напрямком підготовки «Правоохоронна діяльність» та здобув кваліфікацію бакалавра в Академії Державної пенітенціарної служби від 25.09.2020 року №5/2281, №5/2282, №5/2283, №5/2284, №5/2285.

Також, судом встановлено, що витрати на речове майно відповідача підтверджується довідкою від 25.09.2020 року №5/2280.

При цьому, суд зазначає, що витрати на грошове забезпечення відповідача підтверджуються довідками від 25.09.2020 року №5/2286, №5/2287, №5/2288, №5/2289, №5/2290.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини понесення позивач витрат, пов`язаних із утриманням відповідача під час його навчання.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, відповідач хоча і був звільнений зі служби за власним бажанням відповідно до наказу начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» №224/ОС-19 від 13.12.2019 року, тобто до спливу трьох років, проте він відповідно до наказу Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області від 20.12.2019 року №145 о/с був прийнятий на службу до Служби судової охорони.

Суд зазначає, що відповідно до п.9 Порядку № 261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вказати, що оскільки приписами ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських, то наявні підстави для висновку, що у даному випадку до стажу служби відповідача в поліції з огляду на приписи ч.2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» зараховується, зокрема, і служба у Службі судової охорони.

Відтак, фактично відповідач був прийнятий на службу, яка є рівнозначною службі в поліції та Державній кримінально-виконавчій службі України, а отже у останнього відсутні підстави для відшкодування витрат, пов`язаних із його утриманням у навчальному закладі.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Академії Державної пенітенціарної служби не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, буд. 34, м. Чернігів, 14000) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення в порядку письмового провадження виготовлено 05 листопада 2020 року.

Суддя Мельников Р.В.