Справа № 320/3997/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3997/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Дудін С.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Вовк І.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області за матеріалами пенсійної справи провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ст.ст.49, 50, ч.3 ст.59, ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 14196,44 грн., та виплатити різницю між належною до сплати сумою пенсії та фактично виплаченою сумою пенсії з 25.04.2019.

Рішнням Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 25 квітня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796, починаючи з 25 квітня 2019 року, з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

21.02.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання, у якому позивач повідомив про невиконання відповідачем судового рішення, внаслідок чого просить суд:

- встановити новий строк подання звіту суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області;

- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорок розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 відкладено розгляд клопотання ОСОБА_1 про встановлення строку для подання звіту про виконання рішення та накладення штрафу до надходження до Київського окружного адміністративного суду матеріалів адміністративної справи №320/3997/19.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 повернуто апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року особі, яка її подала.

19.03.2020 матеріали адміністративної справи надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду.

15.04.2020 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання судового рішення призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №320/3997/19.

Заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень - задоволено.

Накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) штраф у розмірі 42040,00 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень 00 коп.).

Половину штрафу у розмірі 21020 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.) стягнено з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Половину штрафу у розмірі 21020 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.) стягнено з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Попереджено керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Встановвлено Головному управлінню Пенсійного фонду України Київської області новий строк для надання звіту про виконання судового рішення від 28.11.2019 у справі №320/3997/19 та зобов`язати подати новий звіт протягом одного місяця з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Стягувачем за даною ухвалою є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) та Державна судова адміністрація України (ідентифікаційний код 26255795, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Печерський р-н., вул. Липська, буд.18/5).

Боржником за даною ухвалою є начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та ухвалити нове судове рішення яким скасувати ухвалу суду першої інстанції про накладення штрафу на керівника Головного управління Песійного фонду України у Київській області.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не прийняття звіту про виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №320/3997/19.

Не приймаючи звіт про виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично ігнорує виконання судового рішення та тривало його не виконує всупереч вимогам ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у т.ч. в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно до ч. 3 ст. 382 КАС України, питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Як зазначено вище, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796, починаючи з 25 квітня 2019 року, з урахуванням вже виплачених сум.

У звіті про виконання рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зазначило, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії в порядку. визначеному судовим рішенням.

Так, відповідач повідомив про здійснення перерахунку за рішенням суду за період з 25.04.2019 по 30.06.2019. Сума доплати після перерахунку становить 10 477, 28 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило, що вказана сума буде виплачена позивачу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» від 22.08.2018 №649, із сум, передбачених Державним бюджетом на виконання судових рішень, після прийняття в110;дповідного рішення комісією.

Відповідач зазначив, що перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 була здійснена 29.06.2019 на виконання рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 №І-р(ІІ)/2019 та відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.06.2019 №543. Розмір пенсії позивача після перерахунку з 01.07.2019 становить 9 879, 11 грн.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що рішення суду виконано ним повністю.

У письмових поясненнях по справі відповідач зазначив, що розмір пенсії позивача з 01.07.2019 був розрахований відповідно до пункту 9.1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формою:

П=Зс х Кзс х Кв/100%,

де П - розм;ір пенсії;

с - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії - 2,67127;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитк110;в (у відсотка 93) - 75%.

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс=Зп (мін) х 5/Зс,

де Зп (мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої заявником на 1 січня відповідного року - 4 173, 00 грн.;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року - 7 810, 88 грн.

За розрахунком відповідача основний розмір пенсії позивача становить 8823,91 грн. (4404,35 грн. х 2,67127 х 75%).

В свою чергу, загальний розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 складає 9 879, 11 грн., з яких: 8 823, 91 грн. - основний розмір пенсії; 625, 60 грн. - підвищення інвалідам війни 2 групи; 50,00 грн. - цільова допомога інвалідам війни; 379, 60 грн. - додаткова пенсія інвалідам війни 2 групи зв`язок з ЧАЕС.

У письмових поясненнях відповідач зазначив, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 було здійснено в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: підсистема: призначення та виплата пенсії позивачу 29.06.2019 було здійснено перерахунок пенсії, з якого вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 становить 9879,11 грн., з яких: 8823,91 грн. - основний розмір пенсії; 625,60 грн. - підвищення інвалідам війни 2 групи; 50,00 грн. - цільова допомога інвалідам війни; 379,60 грн. - додаткова пенсія інваліда війни 2 групи зв`язок з ЧАЕС.

З вказаних відомостей вбачається, що пенсія нарахована відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічний показник розміру пенсії позивача (9879,11 грн.) з 01.07.2019 та умови призначення (ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») зазначені у витязі з ІКІС ПФУ: підсистема: призначення та виплата пенсії станом на 18.03.2020.

Як було встановлено судом під час прийняття рішення від 28.11.2019 у справі №320/5997/19, до позивача застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

У рішенні суд зазначив, що при здійсненні відповідних нарахувань та виплати пенсії позивачу не підлягає застосуванню формула, визначена пунктом 9-1 Порядку №1210.

Частиною 3 ст.59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року установлена у місячному розмірі на рівні 4 173, 00 грн.

У рішенні судом було визначено, що розмір належної позивачеві пенсії по інвалідності дорівнює 20 865, 00 грн. (4 173, 00 грн. х 5).

Проте, звертає увагу на те, що у звіті Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та доданих до нього матеріалах відсутня інформація щодо обчислення позивачу з 25.04.2019 пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року (5х4173 = 20 865, 00), відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, при здійсненні відповідних нарахувань пенсії позивачу відповідачем не враховано розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01 січня відповідного року, шляхом помноження цієї суми на 5.

При цьому, застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача формули, визначеної постановою Кабінету Міністрів України №1210, прямо суперечить правовому висновку суду, викладеному у рішенні у цій справі.

Наведені обставини свідчать про те, що рішення суду в частині зобов`язання провести позивачу з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - виконано не повністю.

Приписами ч. 2 ст. 382 КАС рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, дана норма встановлює право суду визначати наслідки щодо виконання рішення суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №320/6055/18 відповідачем в повному обсязі не виконано, а тому звіт про виконання судового рішення, поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, не приймається судом до уваги.

Відповідно до ст.ст.129,129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст.370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддіі погоджується із вичсовком суду першої інстанції та критично оцінює доводи відповідача про те, що ним повністю виконано рішення суду у даній справі, адже належних та допустимих доказів на підтвердження виконання рішення суду повністю, тобто у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідачем надано не було.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», Робота та інші проти України, «Варава та інші проти України», «ПМП Фея та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Колегія суддів зазначає, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №320/3997/19 набрало законної сили 10.03.2020, однак до теперішнього часу повністю не виконано.

На підставі зазначеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції не вбачає підстав для прийняття звіту відповідача.

Щодо клопотання позивача про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 4 ст.382 визначено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд, який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

При вирішенні питання про накладення штрафу суд враховує, що приписи процесуального законодавства про накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що з часу набрання рішенням суду законної сили, відповідач не вчинив достатніх дій, направлених на його виконання.

Дослідивши звіт про виконання рішення суду та матеріали справи, судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не було вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду, а перерахунок пенсій позивача був здійснений відповідачем без урахування положень відповідного судового рішення.

Право позивача, на захист якого ним було подано позов у цій справі та яке визнано судом порушеним і для відновлення якого й ухвалено судове рішення, не є реалізованим без повного та належного виконання такого рішення суду.

Тож, невжиття відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, всіх належних і необхідних заходів для виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 фактично нівелює мету правосуддя, порушує основоположний конституційний принцип обов`язковості судового рішення та конвенційні засади, зокрема ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і ставить позивача в юридичну невизначеність.

Аналогічного висновку дійшов Шостий апеляційний суд у справах №810/171/18 від 12.12.2019, № 826/13181/18 від 20.11.2019, № 320/5324/18 від 28.08.2019.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 як керівник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не забезпечив повне виконання рішення суду у даній справі, суд вважає за необхідне накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, яким є начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхудінов Василь Гайнулович.

При цьому, у рішеннях ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24 липня 2003 року по справі «Ryabykh v. Russia» Європейським судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

У рішенні від 30 листопада 2006 року по справі «Красношапка проти України» ЄСПЛ зазначив, що виконавче провадження є другим етапом у провадженні, оскільки право, яке відстоювалось, фактично не реалізовано до виконання.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням рішення суду, який націлений на забезпечення повної та всебічної реалізації прав особи, які були захищені судом, та їх дієвого відновлення.

Згідно з рекомендаціями, зауваженнями, та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції про що навіть 6 березня 2008 року згідно з пунктом 2 статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів. Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади: 1. забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень. 2. призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

У даному випадку суд констатує фактичну відмову відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у т.ч. в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок невиконання рішення суду відповідачем по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про необхідність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн. (2102,00 грн. х 20), оскільки такий розмір буде достатнім для відповідача, та спонукає його виконати рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

На підставі ивщке зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інтанції щодо накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф за невиконання рішення суду у справі №320/3997/19 у розмірі 42040,00 грн., з яких половину штрафу у розмірі 21020,00 грн. стягнути з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 на користь позивача, ОСОБА_1 , та половину штрафу у розмірі 21020,00 грн. стягнути з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч.7 ст.382 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою. Оскільки накладення штрафу за невиконання рішення суду не звільняє від обов`язку його виконання, суд вважає за необхідне встановити позивачу новий строк для надання звіту про виконання рішення суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні звіти про виконання судового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль