Справа № 320/5167/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 320/5167/19 пров. № А/857/9084/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції, Вашиліна Р.О., м. Ужгород) у справі № 320/5167/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» до Головного управління ДФС у Закарпатській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 11.04.2019 за №, прийняте ГУ ДФС у Закарпатській області про застосування до платника сум штрафних санкцій у розмірі 154560,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області у період з 29 січня 2019 року по 11 лютого 2019 року проведено документальну планову виїзну перевірку Броварської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» (далі ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1») з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт №137/10-36-14-12/39728838 від 25.02.2019 р.

Згідно з п. 3 висновків акту перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1», в тому числі, п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15.12.04, за що передбачена відповідальність, встановлена Указом Президента України від 12.06.95 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1» подало до ГУ ДФС у Київській області заперечення від 06.03.2019 р., за результатами розгляду яких листом №9352/10/10-36-14-06-22 від 14.03.2019 р. доводи підприємства були відхилені.

За результатами проведеної податкової перевірки у зв`язку з виявленими порушеннями Головним управлінням ДФС у Закарпатській області (далі ГУ ДФС у Закарпатській області) прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2019 р., яким за порушення глави 2 п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004 р., до ТОВ "Інтернаціональна Група Вин України №1" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), у сумі 154560,00 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив, з тих підстав, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) на момент виникнення спірних правовідносин (10 квітня 2017 року) регламентувався нормами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 р. (далі Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, п. 2.2 глави 2 Положення передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п. 2.6 глави 2 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Главою 3 Положення регламентовано порядок оформлення касових операцій. Зокрема, п. 3.1 такої встановлено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно п. 3.3 глави 3 Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Відповідно до п. 3.4 глави 3 Положення, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником.

Приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі (п. 3.7 глави 3 Положення).

Норми п. 4.2 глави 4 Положення передбачають обов`язок підприємства відображати у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валюті. Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов`язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу.

Згідно п. 4.3 глави 4 Положення записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції , що такими встановлено обов`язок підприємства здійснювати оприбуткування руху коштів в касі підприємства (як надходження, так і видачі) шляхом здійснення відповідних записів в касовій книзі та оформлення видаткових та прибуткових касових ордерів.

Колегія суддів наголошує на тому, що аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що процес оприбуткування коштів незалежно у готівковій чи безготівковій формі суб`єктом підприємництва передбачає, зокрема, відображення у книзі обліку доходів усіх сум, отриманих за реалізований товар, наприкінці робочого дня підбиваються підсумки і виводиться денна сума доходу.

Зазначені норми носять імперативний характер, а за їх порушення передбачена відповідальність.

Як вбачається з акту перевірки, 10 квітня 2017 року до каси ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1» надійшли готівкові кошти в сумі 30912,00 грн., які отримані з банку без оприбуткування в касі, без оформлення касового звіту, находження коштів не підтверджено прибутковим касовим ордером та відповідним записом в касовій книзі в день одержання.

Факт отримання ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1» з розрахункового рахунку ПАТ «Укрсоцбанк» 10 квітня 2017 року суми коштів у розмірі 30912,00 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією заключної виписки по особовому рахунку. Відповідно до такої виписки, призначенням платежу вказаної операції є «заробітна плата за лютий 2017 р.».

Колегія суддів, зазначає, що позивач не спростовує факт не оприбуткування в касовій книзі підприємства та шляхом оформлення прибуткового касового ордеру надходження 10 квітня 2017 року коштів в сумі 30912,00 грн., а тому вказана обставина не є предметом доказування в даній адміністративній справ.

В подальшому 10 квітня 2017 року зазначені кошти у розмірі 30912,00 грн. були видані ОСОБА_1 в якості повернення поворотно-фінансової допомоги, отриманої 31.03.2017 р. Вказана операція була оформлена видатковим касовим ордером від 10 квітня 2017 року, долученим позивачем до матеріалів справи в якості доказу безпідставності застосування до нього фінансових санкцій.

Проте суд першої інстанції вірно, не вважав видатковий касовий ордер належним доказом відсутності належного виконання норм Положення, оскільки такі передбачають не тільки оформлення видаткових касових операцій, але й прибуткових, що в даному випадку ТОВ «Інтернаціональна Група Вин України №1» дотримано не було. Більше того, в поданій до контролюючого органу скарзі позивач особисто заявляє, що кошти позикодавцю були повернуті саме з каси підприємства, а тому підлягали обов`язковому оприбуткуванню у встановленому порядку в момент надходження.

Станом на момент прийняття відповідачем оскарженого податкового повідомлення-рішення (11 квітня 2019 року) відповідальність за вчинення виявленого під час перевірки правопорушення була передбачена положеннями Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 (далі Указ).

Так, зокрема, абз. 3 п. 1 Указу установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, в тому числі, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається з оскарженого податкового повідомлення рішення таким до ТОВ "Інтернаціональна Група Вин України №1" застосовано фінансову санкцію, передбачену саме абз. 3 п. 1 Указу, та у встановленому такими нормами розмірі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, відповідальність за порушення норм з регулювання обігу готівки в національній валюті визначено Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР (далі - Указ № 436), а посилання позивача щодо незаконного застосування штрафних санкцій на підставі Указу № 436, суд апеляційної інстанції не приймає з огляду на наступне.

Указ № 436 прийнятий в період дії Конституційного Договору, а отже такий має юридичну силу Закону.

Між Верховною Радою України та Президентом України 08.06.1995 укладено Конституційний Договір № 1к/95-ВР (далі - Конституційний Договір) про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Згідно ст. 25 Конституційного Договору передбачено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Отже, Укази Президента України з питань економічної реформи, не врегульованих чинним на той час законодавством України, видані у відповідності до Конституційного Договору, є обов`язковими для виконання на всій території України до прийняття відповідних законів.

Указ № 436, зокрема, врегулював питання відповідальності суб`єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах. Метою прийняття Указу № 436 є поліпшення стану готівкового обігу, визначення єдиних підходів до встановлення відповідальності за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки та запобігання зловживанням під час здійснення операцій з готівкою, приховуванню доходів.

З прийняттям Конституції України 1996 року, Указ № 436 скасовано не було. На час виникнення спірних у цій адміністративній справі відносин законодавцем не прийнято будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала відносини, регламентовані Указом № 436.

Таким чином, застосування до суб`єктів господарювання штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу 3 ст. 1 Указу № 436 є правомірним.

Щодо покликання позивача на порушення відповідачем строків застосування штрафних санкцій, установлених статтею 250 Господарського кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак, з набранням чинності Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України», та змінами внесеними згідно із Законами № 406-VII від 04.07.2013, № 629-VIII від 16.07.2015, № 2473-VIII від 21.06.2018, ст. 250 Господарського кодексу України доповнено таким змістом: «дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України «Про валюту і валютні операції» «Про банки і банківську діяльність та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів».

Таким чином положення ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, на застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, зокрема і порушення оприбуткуванням готівки в касах підприємств, не розповсюджуються.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування до суб`єктів господарювання штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу 3 ст. 1 Указу № 436 є правомірним.

Абзацом 3 ст. 1 Указ № 436 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи, вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не має.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна Група Вин України №1» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 320/5167/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький