Справа № 201/11850/17(2-а/201/338/2017)
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 201/11850/17(2-а/201/338/2017)

адміністративне провадження № К/9901/24717/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М.

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Ходаківського М.П. від 10.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Олефіренко Н.А., суддів: Шальєвої В.А., Білак С.В. від 10.01.2018

у справі №201/11850/17

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також - відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі щодо відмови у нарахуванні пенсії за віком із врахуванням заробітної плати у сумі 702,92 руб.; зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі нарахувати пенсію за віком із врахуванням заробітної плати у сумі 702, 92 руб., починаючи з 01.01.2004.

2. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018, у задоволенні позову відмовлено.

3. У лютому 2018 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2018 відкрито касаційне провадження у справі.

5. 30.03.2018 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, а також заява про заміну сторони у справі.

6. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Шарапи В.М. та Чиркіна С.М.

7. Ухвалою Верховного Суду від 04.11.2020 замінено відповідача у справі Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу з 26.12.1958 призначена пенсія у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яку обчислено з урахуванням трудового стажу 5 місяців 4 дні та заробітку за 5 місяців.

9. У подальшому пенсія була перерахована із заробітку за 20 місяців роботи.

10. У травні 1990 року позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та при обрахунку пенсії взято заробітну плату за останні 12 місяців відповідно до статті 53 Закону СРСР «Про державні пенсії».

11. З 01.01.2004 позивачу проведено перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пенсію обчислено з урахуванням загального стажу.

12. Відтак, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Дніпрі та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13. 04.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком, виходячи із заробітку 702,92 руб., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004.

14. Листом від 14.07.2017 вих. № П-95 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для застосування довідки Комбіната «Сталінуголь» Шахта № 2 Ново-Гродовка від 05.03.1959 з місячним заробітком за серпень 1958 року у сумі 702,92 руб.

15. Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

16. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відмова відповідача у нарахуванні йому пенсії за віком, виходячи із розміру заробітної плати 702, 92 руб., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004, є протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

17. Відповідач заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні пенсії за віком із врахуванням заробітної плати у сумі 702,92 руб., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із врахуванням заробітку за один місяць є необґрунтованими, оскільки такий перерахунок не передбачений нормами чинного законодавства.

19. Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи позивача, що перерахунок пенсії здійснюється з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, а тому пенсію необхідно перерахувати з того заробітку, з якого була розрахована пенсія у зв`язку з встановленням ІІІ групі інвалідності, є безпідставними, оскільки на даний час позивач отримує за віком на пільгових умовах за Списком № 1, яка не має відношення до пенсії по інвалідності.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

20. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що висновок таких, що перерахунок пенсії із середньомісячного заробітку за один місяць 702,92 руб. не передбачений нормами чинного законодавства суперечить положенням законодавства.

21. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що пенсія позивачу обрахована відповідно до вимог законодавства, згідно з якими вона була призначена, перерахована та виплачується на даний час, а відтак вимоги позивача є необґрунтованими.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

23. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач перебуває на обліку у Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Дніпрі та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26. 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який згідно з преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

27. Отже, з 01.01.2004 Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

28. Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

29. Пунктом 16 наведеного розділу Закону №1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

30. Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством.

31. Згідно з положеннями вказаної статті особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

32. Відповідно до положень статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

33. Статтею 43 Закону №1058 передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

34. Згідно із приписами частини першої статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 до 01.01.2005, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

35. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із врахуванням заробітку за один місяць є необґрунтованими, оскільки такий перерахунок не передбачений нормами чинного законодавства.

36. Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права.

37. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

38. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

39. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

40. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

41. Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

42. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

43. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: С.М. Чиркін

В.М. Шарапа