Справа № 540/3096/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/3096/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) (далі відповідач, Корабельний РВ ДВС), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Корабельного РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), яка полягає у не вчиненні дій щодо виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадженням: №58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820, по боржнику ОСОБА_1 та зняття арешту з належного йому майна;

- зобов`язати Корабельний РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Одеса) виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, що розміщені в режимі реального часу на публічному веб-сайті Міністерства юстиції України /https://erb.minjust.gov.ua/, по виконавчим провадженням: №58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820, відносно боржника ОСОБА_1 та зняти арешт з належного йому майна.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ним у добровільному порядку сплачено штрафи по виконавчим провадженням (далі - ВП): №58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820, таким чином, відповідачем протиправно у листі зазначено про неможливість зняття арешту з належного йому майна, що був накладений згідно вказаних ВП. Посилаючись на приписи Положення, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5, позивач наголошує на протиправній бездіяльності державного виконавця щодо не виключення даних боржника з Єдиного реєстру боржників, тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає повному задоволенню.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, із врахуванням приписів ст. 287 КАС України, призначено розгляд справи на 03.11.2019 року. Окрім того, судом витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень, відкриття яких слугувало підставою для включення відомостей про позивача до Єдиного реєстру боржників (№58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820).

Втім, у зв`язку із неявкою до судового засідання всіх учасників справи, які були повідомлені про дату, місце і час його проведення належним чином, розгляд справи відкладено на 05.11.2020 року.

За змістом відзиву, державний виконавець не визнає заявлені позивачем вимоги, вважає, що діяв згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому просить відмовити у задоволенні позову.

Варто зазначити, що на виконання ухвали суду від 29.10.2020 року відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження за №58606292.

Проте, виконавчі провадження за №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820 до суду не надано.

Мотивуючи ненадання вказаних виконавчих проваджень, відповідач посилається на приписи п. 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, згідно яких строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Відтак, державний виконавець стверджує, що надати копії означених виконавчих проваджень є неможливим.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідачем належним чином виконано вимоги ухвали суду від 29.10.2020 року.

Сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, на виконанні у Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) перебували ВП за №58606292 (з примусового виконання постанови УПП в Херсонській області від 04.08.2017р. №871194 про стягнення штрафу в сумі 510 грн.), №55861911 (з примусового виконання постанови УПП в Херсонській області від 04.08.2017р. №871194 про стягнення штрафу в сумі 510 грн.), №53351385 (з примусового виконання постанови Херсонського міського суду від 17.11.2016р. по справі №766/13553/16-п про стягнення 272 грн.), №53389627 (з примусового виконання постанови Херсонського міського суду від 29.11.2016р. №766/13553/16-п про стягнення 275,60 грн.), №54185922 (з примусового виконання постанови УПП у м. Херсон від 29.05.2016р. №059569 про стягнення 850 грн.), №53593820 (з примусового виконання постанови УПП від 29.05.2016р. №ПС3 059569 про стягнення 850 грн.).

27.03.2017 року ВП №53351385, №53389627, №53593820 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

29.09.2017 року ВП №54185922 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

25.09.2018 року ВП №55861911 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

30.07.2019 року ВП №58606292 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22.09.2020 року позивач звернувся до Корабельного РВ ДВС із заявою про виключення його з реєстру боржників. До заяви додано квитанції про сплату боргу, що підтверджує виконання виконавчих документів, які підлягали примусовому виконанню згідно ВП №58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820 (заяву отримано відповідачем 30.09.2020р.).

Листом від 15.10.2020 року за вих. № 67/33 Корабельний РВ ДВС повідомив позивача про технічну неможливість виключення даних щодо боржника з ЄРБ, оскільки згідно ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу X Положення, затвердженого наказом МЮУ від 05.08.2016 року № 2432/5, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» або повернення виконавчого документу до суду на підставі статті 38 Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що позбавлений можливості виключити позивача з реєстру боржників.

Позивач, вважаючи, що даними діями відповідача порушені його права та інтереси звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (далі Закон № 1404-VIII).

За приписами ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону № 1404-VIII, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2003 року за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28.04.2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2015 року за № 478/26923. Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною 5 ст. 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений частиною 7 ст. 9 Закону № 1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, частиною 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації, може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів.

Судом встановлено, що виконавчі провадження №58606292, №55861911, №53351385 №53389627, №54185922, №53593820 завершені, шляхом повернення виконавчих документів стягувачу на підставі пунктів 2, 5 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 2 або 5 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав та механізму виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Суд також зазначає, що ні стаття 9 Закону № 1404-VIII, ні Положення № 2432/5 не передбачають, що виключення боржника з Єдиного реєстру боржників можливе за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не може бути застосований.

Крім того суд зазначає, що сплата штрафів по вказаним виконавчим провадженням, є разовими платежами, а тому не відносяться до періодичних платежів у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд доходить висновку про те, що державний виконавець не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Втім, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корабельного РВ ДВС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити повністю.

За приписами ст. 139 КАС України, судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) (, 73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 105000000