Справа № 1.380.2019.004526
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004526 пров. № А/857/10810/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О. М., Ніколіна В. В.,

за участю секретаря судового засідання Юник А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року (головуючий суддя Гулик А. Г., м. Львів, повний текст складено 30.07.2020) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтербуд» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтербуд» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 22.08.2019 № та №.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 22.08.2019 № та №. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Інтербуд» судовий збір у розмірі 4419 (чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять) грн 00коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте без врахування фактичних обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року та постановити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що між позивачем та ТОВ «ОЛД Трейд» було укладено договори про виконання підрядних робіт по об`єктах «Капітальний ремонт (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с. Шегині Мостиського р-ну Львівської області» від 05.12.2018 №04-12/18 та «Реконструкція ЗОШ №1 на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області» від 03.12.2018 р. №03-12/18, відповідно до яких ТОВ «Фірма «Інтербуд» виступає - «замовник», а ТОВ «ОЛД Трейд» - «виконавець».

Згідно з наданими до перевірки первинними документами (договори, акти приймання виконаних робіт) роботи по капітальному ремонту (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с. Шегині Мостиського району та реконструкція ЗОШ №1 на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області по вищевказаних договорах проводились субпідрядником ТОВ «ОЛД Трейд».

Відповідно до представлених договорів встановлено, що ТОВ «ОЛД Трейд» виконувало роботи власними силами та з використанням власних засобів, а також при виконанні будівельних робіт використовувало власні будівельні матеріали.

У ТОВ «ОЛД Трейд» встановлено відсутність власних основних засобів, послуг з оренди відповідних транспортних засобів (машин та механізмів), придбання будівельних матеріалів необхідних для виконання даних робіт, а також залучення до робіт третіх(сторонніх) осіб. На час виконання даних робіт чисельність працюючих становила 13 осіб, що є недостатньою кількістю для проведення таких робіт в період з 03.12.2018 по 28.12.2018 р.

Відповідно до АІС «Податковий блок», даних системи ЄРПН встановлено, що ТОВ «ОЛД Трейд» в грудні 2018 року зареєстровано податкові накладні на виконання будівельних робіт для 41 СГД, при цьому усі роботи виконувались на території, територіально віддаленій одна від одної та для суб`єктів господарювання, котрі перебувають на обліку в різних регіонах.

У актах приймання виконаних будівельних робіт відсутня дата і місце їх складання та розшифровка підпису посадових осіб ТОВ «ОЛД Трейд», що не дає можливості ідентифікувати посадову особу, яка підписувала дані акти зі сторони виконавця.

При цьому звертає увагу суду апеляційної інстанції на постанову від 02.10.2018 року по справі №816/506/17 (КУ9901/54401/18), у якій висловлена позиція Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

«Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та приймає доводи податкового органу щодо їх не відповідності, з огляду на те, що у видаткових та прибуткових накладних не вказано посади осіб, відповідних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, в усіх наданих позивачем світлокопіях документів відсутня розшифровка підпису осіб, які їх підписали, реквізити довіреностей за якими отримано ТМЦ, не зазначено адресу складу та місце складання документу, з якого здійснено навантаження».

Відповідно до постанови від 25.09.2018 року по справі №826/4132/15 (К/9901/7345/18) позиція Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду є такою:

«Надаючи оцінку господарським операціям позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд-Сервіс» на підставі усного договору, суди попередніх інстанцій встановили, що долучені до матеріалів справи видаткові накладні та рахунки-фактури не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме - не містять інформації про посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Крім того, зі змісту видаткової накладної неможливо встановити посадових осіб, які підписували та складали такий документ».

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що згідно п. 3.4 договору від 01.11.2018р. №01-11/18 укладеного з ТОВ «Західбудком» (Замовник), ТОВ «Фірма «Інтербуд» - Підрядник має право залучати до виконання робіт третіх осіб на умовах субпідряду за погодженням із Замовником.

Відповідно до договору від 05.09.2018р. №05/09/18, укладеного з Відділом освіти Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області (Замовник), ТОВ «Фірма «Інтербуд» - Підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників за погодженням із Замовником.

У рішенні суд зауважив, що в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у контрагентів і відносити понесені витрати на придбання товару та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Однак, у п. 3.4.1 ч. 3.4 Розділу 3 договору №01-11/18 від 01.11.2018 року, укладеним між ТОВ «Західбудком»(Замовник) та ТОВ «Фірма «Інтербуд» вказано, що виконавець має право залучати до виконання робіт третіх осіб на умовах субпідряду. При цьому перелік субпідрядних організацій погоджується з Замовником. Наявність всіх дозволів та ліцензій у таких організацій на виконання робіт є обов`язковою.

У п. 6.3.2. ч. 6.3 Розділу 6 договору № 05/09/18 від 05.09.2018 року між Відділом освіти Пустомитівської РДА(Замовник) та ТОВ «Фірма «Інтербуд» вказано, що підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників за погодженням із Замовником. Субпідрядники, що залучаються до виконання робіт, повинні відповідати таким вимогам: мати ліцензію (дозвіл) на виконання робіт, мати ресурси (матеріальні, технічні, фінансові) достатні для виконання робіт, тощо.

Вважає, що директор ТОВ «Фірма «Інтербуд» при залученні субпідрядника ТОВ «ОЛД Трейд» повинен погодити залучення до виконання робіт третіх осіб з Замовниками, а також вжити всіх необхідних та залежних від нього заходів для перевірки ТОВ, залучених як субпідрядників, щодо наявності зазначених обставин.

Однак, в судовому засіданні при наданні пояснень директор ТОВ «Фірма «Інтербуд» ОСОБА_1 зазначив, що жодних інших, крім обраного контрагента, не розглядав, ні його репутацію, ні наявність у нього усіх необхідних ресурсів для виконання даних робіт не перевіряв, керувався лише відгуками у мережі Інтернет, доказів щодо вжиття усіх необхідних та належних від нього заходів для перевірки вказаного контрагента, а також щодо способу налагодження зв`язків між ними позивач не надав.

Виходячи з вищенаведеного, погодження із замовником, в даному випадку, має обов`язковий характер. До перевірки не було надано листів-погодження або інших документів, які б підтверджували згоду замовників на залучення до робіт субпідрядників.

Взаємовідносини з «сумнівними» контрагентами, які не мають трудових ресурсів, матеріально-технічного забезпечення та не спроможні самостійно виконати взяті на себе зобов`язання існують лише для легалізації робіт/послуг, виконавців яких неможливо встановити.

У постанові від 04.12.2019 р. у справі № 826/15729/17 Верховний Суд звернув увагу, що судом не з`ясовано, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Вказані обставини входять до предмета доказування у подібних справах та мають істотне значення для вирішення питання щодо права позивача на формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями.

При цьому слід враховувати, що підприємницька діяльність здійснюються суб`єктом господарювання на власний ризик. Відтак у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже негативні наслідки вибору недобросовісного контрагента покладаються на таких учасників. Належна податкова обачність законна передумова отримання податкової вигоди. З цього правила випливає, що платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента. Тим паче, що порушення вимог податкового законодавства на будь-якому з етапів є достатнім для висновку про невідповідність фактичних і задекларованих платником податку наслідків господарських операцій для податкового обліку.

Важливим є те, що Головним управлінням ДПС у Львівській області було надіслано лист від 07.10.2019р. №4825/10/13-01-08-03 до відділу освіти Пустомитівської РДА Львівської області про надання інформації щодо залучення субпідрядних організацій для виконання робіт «Реконструкція ЗОШ №1 на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області», на який було отримано відповідь від 11.10.2019р. №1-13/821 де вказано: «Підрядник не звертався в відділ освіти за письмовим погодженням залучення субпідрядних організацій, проплата субпідрядним організаціям не проводилася».

Також, суд не надав належну оцінку фактам, які стали відомі при аналізі електронних систем публічних закупівель.

Згідно аналізу сайту «ZАКUРКІ.РRОМ.UІА» (акредитований учасник електронної системи публічних закупівель України РrоZоrо), проводилася закупівля робіт «Капітальний ремонт (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с. Шегині Мостиського району Львівської області». Замовником виступала Шегинівська сільська рада.

Переможцем визначено ТОВ «Західбудком», з ним укладено Договір підряду №97 від 07.11.2018 р., де Шегинівська сільська рада, в особі сільського голови Кривейка Ігоря Мирославовича - Замовник, а ТОВ «Західбудком» - Підрядник. Відповідно до даного договору, підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядні організації, які були визначені тендерною пропозицією Підрядника.

Також, серед тендерної документації, присутня «Довідка про залучення субпідрядника» від 01.10.2018 року №01-10-16, у якій вказано, що ТОВ «Західбудком» не планує залучати субпідрядні організації для виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с. Шегині Мостиського району Львівської області», завізована директором ТОВ «Західбудком» ОСОБА_2 .

У свою чергу, до перевірки було надано договір від 01.11.2018р. №01-11/18, укладений ТОВ «Західбудком» з ТОВ «Фірма «Інтербуд», де ТОВ «Західбудком» - Замовник, а ТОВ «Фірма «Інтербуд» - Підрядник.

Згідно п.3.4 даного договору, Підрядник має право залучати до виконання робіт третіх осіб на умовах субпідряду за погодженням із Замовником.

Згідно аналізу сайту «РrоZоrо. Публічні закупівлі» проводилася закупівля робіт «Реконструкція ЗОШ №1» на вул. Мазепи, 2 в с.Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області.

Замовником виступав Відділ освіти Пустомитівської районної державної адміністрації.

Переможцем визначено ТОВ «Фірма «Інтербуд», з яким укладено Договір про закупівлю від 05.09.2018 №05/09/2018.

Відповідно до п. 6.3.2. даного договору, Підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників за погодженням із Замовником.

Також, серед тендерної документації, присутні такі документи:

«Довідка про залучення субпідрядників» від 07.08.2018 №4, у якій вказано, що ТОВ «Фірма «Інтербуд» планує залучення субпідрядників для виконання робіт «Реконструкція ЗОШ №1» на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області.

«Довідка про субпідрядні організації, яких Учасник планує залучити для виконання спеціальних робіт» від 07.08.2018 року № 3, у якій зазначено лише залучення як субпідрядника ТОВ «РІТЕК»/

«План фінансування робіт на об`єкті: «Реконструкція ЗОШ №1» на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області від 07.08,2018 №9 у якому вказаний перелік видів робіт та їх виконавці.

Важливим є те, що в жодному із зазначених документів не фігурує ТОВ «ОЛД Трейд» як субпідрядна організація.

У судовому засіданні у представника позивача було витребувано договір № 05/09/18 від 05.09.2018р. укладений з Відділом освіти Пустомитівської РДА Львівської області та договір № 01-11/18 від 01.11.2018р. укладений з ТОВ «Західбудком».

Однак, у додаткових поясненнях від 23.07.2020 року представник позивача зазначив, що договори, укладені між ТОВ «Рітек» та ТОВ «Західбудком» відповідач не перевіряв, а тому такі не можуть підтверджувати нереальність господарських операцій.

Суд першої інстанції не врахував те, що договори № 05/09/18 від 05.09.2018р та № 01- 11/18 від 01.11.2018р використовувалися під час проведення перевірки, і про це зазначено на сторінці 11 акта перевірки, однак ревізору дані договори були надані лише для ознайомлення.

Таким чином, суд не в повній мірі дослідив вказані обставини, що і вплинуло на прийняття рішення з порушенням норм законодавства.

Наявність підписаної первинної документації (видаткові накладні, акти, тощо) не є беззаперечним фактом того, що операції між платником податків та контрагентом були реальними. Для встановлення істини у даній справі потрібно брати до уваги усі обставини в сукупності.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд, який у постанові від 04.06.2020р. по справі № 825/1630/17 зазначив, що якщо між суб`єктами господарювання була підписана уся первинна документація (договори, акти, видаткові накладні тощо), а також: була зареєстрована податкова накладна, то це не є беззаперечним фактом реальності господарської операції між контрагентом та платником податків. Будь-яка господарська операція повинна, перш за все, мати ділову мету та економічну вигоду. З цього приводу, Суд зазначив: «за певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку».

Також, звертає увагу Суду на постанову від 05.03.2020 року по справі № 826/9368/15, де Верховний Суд зазначив наступне: «платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: «неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку».

Таким чином, вищевикладені докази та аргументи у сукупності вказують на безпідставність позовних вимог ТОВ «Фірма «Інтербуд».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення відповідно до пп. 16.1.5, пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України та на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 23.07.2019 № 4399 посадові особи відповідача провели позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Інтербуд» з питань проведення взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛД Трейд» за період грудень 2018 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податковій декларації з податку на прибуток.

За результатами проведеної перевірки посадові особи відповідача склали акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Інтербуд з питань проведення взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю ОЛД Трейд за період грудень 2018 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податковій декларації з податку на прибуток» від 06.08.2019 № 1133/14.8/35774634, в якому зафіксували порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2018 рік на суму 111617,00 грн та пунктів 198.1, 198.2, 198.3, статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 124018,00 грн за грудень 2018 року.

На підставі акта перевірки від 06.08.2019 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 22.08.2019 №, яким визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 124018,00 грн та штрафні санкції у розмірі 31005,00 грн та №, яким визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 111617,00 грн та штрафні санкції у розмірі 27904,00грн.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень вказаного Кодексу. Базою оподаткування цим податком відповідно до пункту 135.1. статті 135 ПК України є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 вказаного Кодексу з урахуванням положень вказаного Кодексу.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною ст. 136 вказаного Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі ст. 135 вказаного Кодексу.

Відповідно до пунктів 5, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (далі - Положення № 290) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте, ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Пунктом 21 Положення № 290 визначено, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з пунктом 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, (далі Закон України № 996-XIV) дає визначення термінам:

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 вказаного Кодексу.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пункт 2 вказаного Положення передбачає, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

З огляду на це правильним є висновок суду першої інстанції, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції з`ясовано, що позивач (замовник) уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» (виконавець) договір на виконання підрядних робіт по об`єкту Реконструкція ЗОШ №1 на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області від 03.12.2018 №03-12/18.

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором позивач надав акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року (форма №КБ-2), довідку про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року (форма №КБ-3) та підсумкову відомість ресурсів.

Згідно з карткою рахунку: 631 позивач перерахував товариству з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» кошти у розмірі 444244,00 грн за виконання вказаного договору.

На підставі виконання робіт за вказаним договором товариство з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податку накладну від 02.01.2019 № . Зазначена податкова накладна не має жодних недоліків та порядок її заповнення відповідає чинному законодавству.

Крім цього, позивач (замовник) уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» (виконавець) договір на виконання підрядних робіт по об`єкту Капітальний ремонт (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с.Шегині Мостиського району Львівської області від 05.12.2018 №04-12/18, згідно з умовами якого замовник доручає, а виконавець в межах договірної ціни зобов`язується власними і залученими силами виконати і здати замовнику роботи.

Відповідно до умов вказаного договору приймання та оплата робіт здійснюється відповідно до наданих актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КВ-2в та КВ-3).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором позивач надав акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року (форма №КБ-2), довідку про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року (форма №КБ-3) та підсумкову відомість ресурсів.

Згідно з карткою рахунку: 631 позивач перерахував товариству з обмеженою відповідальністю Олд Трейд кошти у розмірі 299866,27 грн за виконання вказаного договору.

На підставі виконання робіт за вказаним договором товариство з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податку накладну від 11.01.2019 № . Зазначена податкова накладна не має жодних недоліків та порядок її заповнення відповідає чинному законодавству.

Відхиляючи доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд», оскільки неможливо ідентифікувати посадову особу, яка підписала акти приймання виконаних будівельних робіт, суд першої інстанції встановив, що акти приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року (форма №КБ-2) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року (форма №КБ-3) містять печатки позивача та товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд», підписи сторін, відомості про виконані роботи та їх вартість. У вказаних документах відсутні дані посадової особи, яка підписала такі від виконавця - товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд».

При цьому суд першої інстанції вірно вказав, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Суд у даній спірній ситуації правильно врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 17.07.2020 у справі №826/11107/17.

Директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Інтербуд», допитаний судом першої інстанції ствердив, що роботи за договорами від 03.12.2018 №03-12/18, від 05.12.2018 №04-12/18 товариство з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» виконало, внаслідок чого позивач перерахував обумовлені вказаними договорами кошти. Акти приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року (форма №КБ-2) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року (форма №КБ-3) підписані як зі сторони замовника, так і зі сторони виконавця до яких не має жодних зауважень.

З огляду на це, суд правильно дійшов висновку, що відсутність прізвища та ініціалів особи, яка підписала акти приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2018 року (форма №КБ-2) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року (форма №КБ-3) з боку виконавця товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» не може свідчити про відсутність господарських операцій.

Крім того Західний офіс Держаудитслужби на підставі направлення від 20.02.2019 №173 провів зустрічну звірку позивача щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти. За результатами перевірки складено довідку від 04.02.2019 №19-35/22, якою підтверджується факт виконання робіт та відповідності наданих до перевірки документів, а саме актів форми КБ-3 та актів приймання виконаних будівельних робіт примірної форми КБ-2в, як такі, що складені у відповідності до вимог та Національного стандарту України Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД.1.1-1:2013, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового господарства України від 05.07.2013 № 293.

Надаючи оцінку твердженням відповідача про те, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» не здійснювало придбання матеріалів, які зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт, а також про те, позивач не надав первинних документів, які підтверджують придбання та вартість будівельних матеріалів, що свідчить про неможливість реального здійснення господарських операцій, то суд першої інстанції встановив, що за умовами договорів від 03.12.2018 №03-12/18, від 05.12.2018 №04-12/18 на позивача (замовника) не покладено обов`язку придбання та передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» (виконавець) будівельних матеріалів, що використовуються при проведенні робіт, а тому доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна позиція викладена у висновках Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладена у постанові від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а.

Оскільки відповідач не навів доказів, які б свідчили про обізнаність позивача щодо відсутності придбання вказаним контрагентом будівельних матеріалів, то суд першої інстанції вірно вважав, що це не може бути підставою для визнання господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» такими, що фактично не відбулися.

Надаючи оцінку аргументам відповідача про територіальну віддаленість суб`єктів господарювання, відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» власних основних засобів, послуг з оренди транспортних засобів, залучення третіх осіб, суд першої інстанції правильно вказав, що відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності. Наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. У законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у контрагентів і відносити понесені витрати на придбання товару та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі №820/4548/13-а, відповідно до якої твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Надаючи оцінку висновку відповідача про порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на підставі ненадання ним листів-погоджень із замовниками про залучення до виконання робіт третіх осіб, судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2018 позивач (підрядник) уклав з відділом освіти Пустомитівської районної державної адміністрації (замовник) договір про закупівлю №05/09/18, згідно з умовами якого підрядник зобов`язується власними силами і засобами виконати роботи на об`єкті Реконструкція ЗОШ №1 на вул. Мазепи, 2 в с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором позивач надав акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Крім цього, позивач (підрядник) уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Західбудком» (замовник) договір № 01-11/18 на виконання підрядних робіт по об`єкту Капітальний ремонт (утеплення фасаду) Шегинівського НВК в с.Шегині Мостиського району Львівської області.

Роботи на вказаних об`єктах проводило товариство з обмеженою відповідальністю «Олд Ттрейд» на підставі договорів укладених з позивачем від 03.12.2018 №03-12/18 та від 05.12.2018 №04-12/18.

Посилання відповідача на відсутність правових наслідків за договорами, оскільки позивач не надав до перевірки листів-погоджень із замовниками на залучення до виконання робіт третіх осіб суд першої інстанції підставно вважав необґрунтованими виходячи з того, що вказані обставини можуть свідчити про порушення умов цивільно-правових договорів в частині порядку залучення третіх осіб, проте не може бути достатньою підставою для визнання господарських операцій такими, що не відбулися. Такі листи-погодження не є первинними документами, які підтверджують реальність господарських операцій відповідно до ПК України та Закону України № 996-XIV.

Більше того, предметом документальної позапланової виїзної перевірки позивача були взаємовідносини останнього з товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛД Трейд». А отже господарські операції між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Західбудком», відділом освіти Пустомитівської районної державної адміністрації, товариством з обмеженою відповідальністю «Рітек» не були предметом перевірки, за результатами якої винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки листів-погоджень із замовниками на залучення до виконання робіт третіх осіб не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛД Трейд».

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що господарські операції між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛД Трейд» підтверджуються первинними документами, спрямовані на одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, відтак зазначені відповідачем в акті перевірки від 06.08.2019 порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2018 рік на суму 111617,00 грн та пунктів 198.1, 198.2, 198.3, статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 124018,00 грн за грудень 2018 року не відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.004526 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.11.2020.