Справа № 380/9449/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/9449/20
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

09 листопада 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - відповідач, ВК ЛМР), в якому просить:

- визнати протиправним дії відповідача в частині розгляду питання та голосування за рішення від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум»;

- скасувати рішення відповідача від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум».

Ухвалою від 09.11.2020 відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого засідання.

Представником позивача Калмиковим С.В. через канцелярію суду 09.11.2020 (вх.№58599) подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ВК ЛМР №947 від 16.10.2020 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум» (далі - рішення від 16.10.2020 №947).

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб представник позивача обґрунтовує тим, що прийнявши рішення від 16.10.2020 №947, ВК ЛМР грубо порушив Конституцію України та Закони України «Про місцеве самоврядування в України» та «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зазначає, що частиною восьмою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) за рішенням суду. У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Вказує на те, що в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» наведено вичерпний перелік підстав внесення змін або скасування містобудівних умов та обмежень, таке рішення, як зупинення дії непередбачено.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не подавала до Львівської міської ради або до інших уповноважених органів містобудування та архітектури будь-яких заяв щодо зміни, зупинення або скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 № 167.

Представник позивача зазначає, що приймаючи рішення від 16.10.2020 №947 ВК ЛМР вийшов за межі своїх повноважень, порушивши низку статей Конституції України, Законів України «Про місцеве самоврядування в України» та «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вважає, що невжиття таких заходів може надати можливість ВК ЛМР діяти поза правовим полем, що у свою чергу істотно ускладнить чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про її необґрунтованість, мотивуючи це таким.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Зокрема, позов може бути забезпечено шляхом:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді такої заяви покладається виключно на заявника.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх доводів, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог і бути співмірними з позовними вимогами.

Предметом позову у справі є рішення ВК ЛМР від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на вул. Дж. Вашингтона, 21 під магазин-шоурум».

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення ВК ЛМР від 16.10.2020 №947 з огляду на те, що невжиття таких заходів може надати можливість ВК ЛМР діяти поза законом, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ускладнити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Інших підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявником не наведено.

Дослідивши вказані обставини, суд встановив, що такі заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів позивача, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Таким чином, у разі забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, судом надаватиметься правова оцінка рішенню ВК ЛМР від 16.10.2020 №947, яка фактично призведе до розгляду справи по суті, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

Заявником не подано доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних в заяві заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи унеможливлення в подальшому виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом якого вони звернулися.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені частиною другою статті 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.П. Хома