Справа № 120/4916/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 листопада 2020 р. Справа № 120/4916/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Т.В.

представника позивача: Черниша О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» (вул. Польова, б. 1, с. Ступник, Хмільницький р-н., Вінницька обл., 22026)

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

про: визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.03.2020 року № 3155/10/02-32/58-04 про виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи позивача та зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи відомості про позивача як платника єдиного податку четвертої групи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірним рішенням останнього виключено з реєстру платників податку четвертої групи з мотивів того, що ним не подано податкову звітність, передбачену пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України (надалі ПК України). Однак позивач з таким рішенням не погоджується, вказує, що всі податкові декларації ним було подано та отримано електронні квитанції про їх прийняття, відмови в прийнятті податкових декларацій зі сторони податкового органу не було, спірним рішення його було виключено з реєстру , що не відповідає вимогам ст. 299 ПК України. Це й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.09.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.10.2020 року.

23.09.2020 року за вх. № 28198 представникои позивача надано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів будь-яким можливим способом: за допомогою програмного забезпечення "EasyCon. Клопотання мотивоване запровадженими на території України карантинними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби.

Ухвалою від 24.09.2020 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

06.10.2020 року за вх. № 30381 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. По суті спору пояснив, що відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року пакет документів, зокрема: загальну податкову декларації з податку щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок; звітну податкову декларацію з податку окремо щодо кожної земельної ділянки; відомості про наявність земельних ділянок; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва. Позивач на виконання вказаних приписів 20.02.2020 року подав: загальну декларацію платника єдиного податку четвертої групи, відомості про наявність земельних ділянок до даної декларації, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний номер ; звітну декларацію платника єдиного податку четвертої групи, відомості про наявність земельних ділянок до даної декларації, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний номер ; звітну декларацію платника єдиного податку четвертої групи, відомості про наявність земельних ділянок до даної декларації, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний номер ; звітну декларацію платника єдиного податку четвертої групи, відомості про наявність земельних ділянок до даної декларації, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний номер ; звітну декларацію платника єдиного податку четвертої групи, відомості про наявність земельних ділянок до даної декларації, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний номер . Разом з тим, 27.02.2020 року позивач надав розрахунок сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік. Таким чином, позивач у встановлений термін не своєчасно подав розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва № від 27.02.2020 року, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

09.10.2020 року за вх. № 31210 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

13.10.2020 року за вх. № 31576 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що останній перебуває на стаціонарному лікуванні.

Судове засідання відкладено на 28.10.2020 року.

15.10.2020 року за вх. № 32046 представником позивача надано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів будь-яким можливим способом: за допомогою програмного забезпечення "EasyCon. Клопотання мотивоване запровадженими на території України карантинними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби.

Ухвалою від 19.10.2020 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У судовому засіданні 28.10.2020 року представники сторін надали пояснення по суті спірних правовідносин, судове засідання відкладено на 04.11.2020 року.

29.10.2020 року за вх. № 34498 представником позивача надано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів будь-яким можливим способом: за допомогою програмного забезпечення "EasyCon. Клопотання мотивоване запровадженими на території України карантинними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби.

Ухвалою від 02.11.2020 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

04.11.2020 року представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Цього ж дня за вх. № 35692 представником позивача надано до суду заперечення на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні 04.11.2020 року судом досліджено матеріали справи, позивач надав додаткові пояснення по суті спору.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як юридична особа 16.07.2004 року, основний вид діяльності 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.46 розведення свиней, 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Позивач був платником єдиного податку четвертої групи.

20.02.2020 року для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році позивачем до контролюючого органу направлено загальні декларації платника єдиного податку четвертої групи та відомості про наявність земельних ділянок, які згідно квитанцій № 2 реєстраційний номер , № 2 реєстраційний номер , № 2 реєстраційний номер , № 2 реєстраційний номер , № 2 реєстраційний номер були прийняті відповідачем.

27.02.2020 року позивачем до контролюючого органу направлено розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік, який квитанцією № 2 реєстраційний номер доставлено відповідачеві.

Відповідач рішенням про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи від 03.03.2020 року за вих. № 3155/10/02-32-58-04 виключив позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи, оскільки останнім у встановлений термін не своєчасно подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва № від 27.02.2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені гл. І "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" р. XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України.

Пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України встановлено, що сільськогосподарських товаровиробників, юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ПК України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) -контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

П. 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Системний аналіз норм доводить, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку та є безстроковою. ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 814/1394/15.

Як вже зазначалось 20.02.2020 року позивачем подано до контролюючого органу загальні декларації платника єдиного податку четвертої групи та відомості про наявність земельних ділянок та 27.02.2020 року - розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік, що підтверджується наявними у справі квитанціями.

У даному випадку, контролюючим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам ст. 48 ПК України. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на подачу декларації, встановленого пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України (пропущення встановлених цією нормою строків).

Крім того, слід зауважити, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття податковим органом рішення саме про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а таке анулювання, у свою чергу, вже реалізується шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Разом із цим, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації позивача, а спірним рішення відповідач зазначив, що позивача вже виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи без анулювання реєстрації, що не відповідає суті повноважень податкового органу.

Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 816/543/17 та в постанові від 29.03.2018 року у справі № 804/2321/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача є протиправним.

Приймаючи рішення у даній справі, суд також враховує, що складовою верховенства права є принцип правової визначеності (п. 61 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року "Брумареску проти Румунії").

Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України висловлені у рішеннях від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, від 11.10. 2011 року № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109 рішення від 13.12.2001 року у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови").

Досліджуючи принцип правової визначеності у вказаних правовідносинах, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень має діяти лише в рамках, наданих йому законодавством повноважень.

Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства, тому рішення від 03.03.2020 року № 3155/10/02-32/58-04 про виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи позивача є протиправним, відповідно позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про скасування рішення відповідача від 03.03.2020 року № 3155/10/02-32/58-04 про виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи позивача, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акту індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним рішення відповідача від 03.03.2020 року № 3155/10/02-32/58-04 про виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи позивача, відповідно позовна вимога щодо його скасування також підлягає задоволенню, як похідна.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи відомості про позивача як платника єдиного податку четвертої групи, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Судом враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14.

За таких обставин, суд переконаний, що належним та достатнім способом захисту для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи відомості про позивача як платника єдиного податку четвертої групи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 102 грн. 00 коп..

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України та ст. 2, 9, 73-77, 90, 94, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протипранвим та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницкьій області від 03.03.2020 року № 3155/10/02-32-58-04 про вимключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» як платника єдиного податку четвертої групи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» судовий збір у сумі 2 102 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ступник-Агро» (вул. Польова, б. 1, с. Ступник, Хмільницький р-н., Вінницька обл., 22026)

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 09.11.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна