Справа № 540/908/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/908/20
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо не надання публічної інформації за його запитом від 19.03.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо надання недостовірної публічної інформації за запитом від 19.03.2020 року;

- зобов`язати Виконавчий комітет Херсонської міської ради та Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася ним, згідно запиту на отримання публічної інформації від 19.03.2020 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19.03.2020 року він звернувся до Виконавчого комітету Херсонської міської ради із запитом про доступ до публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Херсон вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд, у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, учасникам АТО та які можуть бути приватизовані.

Позивач зазначає, що у відповідь на свій запит отримав від Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради лист від 27.03.2020 року, в якому вказано, що ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, розробляється детальний план території. Департамент повідомив, що на сьогодні у місті Херсоні розроблено та затверджено 31 детальний план територій, якими визначено проектні земельні ділянки під забудову, у тому числі й садибну житлову. Розроблені та затверджені у встановленому законом порядку детальні плани територій оприлюднено на офіційному сайті Херсонської міської ради (http://www.city.kherson.ua/articles/detalni-plani-teritoriy) та на веб-ресурсі "Відкрите просторове планування" (hitps://pmap.minregion.gov.ua).

З відповіді Департаменту слідує, що на сьогодні затверджені детальні плани територій містять інформацію про вільні земельні ділянки, які можуть бути надані під забудову. Разом з тим, у вказаній інформації відсутні земельні ділянки, придатні для садибної забудови, щодо яких міська рада не приймала рішень про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаних ділянок у власність. З рішеннями Херсонської міської ради про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та про затвердження такої землевпорядної документації й відведення земельних ділянок у власність можна ознайомитися на офіційному сайті міської ради у розділі "Нормативні акти міської ради" (http://www.city.kherson.ua/act_search/3).

Позивач вважає, що в даній відповіді на надано публічну інформацію, яка ним була затребувана; відповідачем не було надано координати таких ділянок, не було зазначено їх розміри та не надано повної інформації по таким ділянкам, зокрема, їх плани, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 19.03.2020 року.

Визнано протиправними дії Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо надання недостовірної публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 19.03.2020 року.

Зобов`язано Виконавчий комітет Херсонської міської ради та Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради повну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 19.03.2020 року.

В апеляційній скарзі, Виконавчий комітет Херсонської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги того, що розпорядником запитуваної інформації є не виконавчий комітет Херсонської міської ради, а сам орган місцевого самоврядування в особі Херсонської міської ради, і належною особою, до якої повинен звертатися позивач із відповідним запитом є представницький орган місцевого самоврядування в особі міської ради. Крім того, апелянт зазначав, що на сьогодні відсутній містобудівний кадастр м. Херсона, а тому відсутня можливість надати перелік конкретних земельних ділянок, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку. Також апелянт наголошував на тому, що Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради надано у відповідь повну інформацію, що була запитувана у публічному запиті позивача, а тому висновки суду першої інстанції щодо не надання повної інформації є помилковими.

Позивач, ОСОБА_1 , надав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення по справі, в яких просив суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду врахувати висновки судів апеляційної інстанції в аналогічних справах, у подібних, на його думку, правовідносинах.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.04.2019 року.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Херсонської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Херсон вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

27 березня 2020 року Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради надано ОСОБА_1 лист-відповідь, в якому вказано, що на сьогодні у місті Херсоні розроблено та затверджено 31 детальний план територій, якими визначено проектні земельні ділянки під забудову, у тому числі й садибну житлову. Розроблені та затверджені у встановленому законом порядку детальні плани територій оприлюднені на офіційному сайті Херсонської міської ради (http://www.city.kherson.ua/articles/detalni-plani-teritoriy) та на веб-ресурсі «Відкрите просторове планування» (hitps://pmap.minregion.gov.ua). Також, Департамент звернув увагу, що на сьогодні затверджені детальні плани територій містять інформацію про вільні земельні ділянки, які можуть бути надані під забудову. Разом з тим, у вказаній інформації відсутні земельні ділянки, придатні для садибної забудови, щодо яких міська рада не приймала рішень про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаних ділянок у власність.

Вважаючи відповідь відповідача на його запит такою, що містить неповну інформацію по суті запитуваних ним питань, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачами, як розпорядниками запитуваної інформації не було виконано вимоги п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та не надано достовірної, точної та повної інформації на запит позивача, втім, враховуючи, що Департаментом було надано інформацію не в повному обсязі та не по суті, викладеному у запиті питанню, суд дійшов висновку, що така поведінка є протиправними діями, а не бездіяльністю.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VІ.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як вбачається із змісту листа-запиту ОСОБА_1 від 19.03.2020 року, він відповідає критеріям запиту на публічну інформацію, передбаченим ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Стосовно доводів апеляційної скарги із посиланням на те, що відповідачі, Виконавчий комітет Херсонської міської ради та Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради, не є розпорядником запитуваної позивачем у запиті інформації, колегія суддів зазначає таке.

Згідно п.1 ч.1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5. ст. 19 цього Закону.

Отже, з правового аналізу вказаних норм слід розуміти, що публічна інформація зберігається у суб`єкта, розпорядника інформації в зафіксованому вигляді будь-якими засобами, на будь-яких носіях та створена ним в процесі своїх обов`язків.

За приписами ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З аналізу наведених приписів ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", можна дійти висновку, що саме виконавчий комітет Херсонської міської ради та виконавчий орган міської ради зі статусом юридичної особи - Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради, зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані громадянами під забудову.

Більше того, виконавчий комітет також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні.

Наведений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 07 лютого 2020 року у справі №127/13810/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що Виконавчий комітет Херсонської міської ради та Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради, є розпорядниками запитуваної публічної інформації у цих спірних правовідносинах, атому суд відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 83 Земельного кодексу України визначено категорії земель, які перебувають у комунальній власності.

Так, згідно ч.1 та ч.2 цієї статті, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до п."а" ч.5 ст.83 Земельного кодексу України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Враховуючи наведене, відповідачі є розпорядниками запитуваної інформації щодо наявності вільних земельних ділянок комунальної власності у місті Херсон, які можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також і земель на території міста, в тому числі, які не є сформованими.

Згідно матеріалів справи, у відповіді на запит позивача, відповідач фактично скерував його на самостійне ознайомлення та пошук необхідної для нього інформації з офіційного сайту Херсонської міської ради (http://www.city.kherson.ua/articles/detalni-plani-teritoriy) та на веб-ресурсі "Відкрите просторове планування" (hitps://pmap.minregion.gov.ua), і повідомив про відсутність в затверджених детальних планах інформації про наявність вільних земельних ділянок під садибну забудову.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції доречно зазначено, що вказана відповідь відповідача не є тотожною поняттю "наявності/відсутності у м. Херсон вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд". Отже, інформації щодо поставлених позивачем питань у запиті відповідачами надано не було.

Вказане свідчить про те, що відповідачем було допущено порушення норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" та прав позивача на отримання достовірної, точної та повної інформації на запит від 19.03.2020 року.

Слід зазначити, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" забезпечує два шляхи доступу до інформації: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію. Отже, відповідачі не звільняються від обов`язку надати публічну інформацію на запит позивача.

Також слід зазначити, що законодавством передбачено, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Відповідно до ч.4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Втім, відповідачі не скористалися положеннями ч.4 ст. 20 Закону України ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо продовження строку надання відповіді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, апелянтом не наведено жодних доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, юридичну та фактичну обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 05.11.2020р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.