Справа № 200/1650/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року справа №200/1650/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю представника позивача Чайкіної К.О., представника третьої особи Захарченка В.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 р. (у повному обсязі складено 8 липня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/1650/20-а (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа - Офіс великих платників податків ДПС про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.02.2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь підприємства пеню у розмірі 1 505 983, 69 грн. та вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 2-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2020 року у справі № 200/1650/20-а позов задоволено (т. 2 а.с. 48-51).

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ) пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 505 983 (один мільйон п`ятсот п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій податковий орган просив скасувати рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що згідно пп. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Проте, апелянт зазначає, що відсутній сам порядок розрахунку пені. У Податковому кодексу України він не встановлений.

Апелянт посилається на Порядок № 845 від 3 серпня 2011 року та зазначає, що у рішенні суду першої інстанції не було зазначено хто саме повинен виконати стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином (т. 2 а.с. 113).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі по тексту ПрАТ «МК «Азовсталь») вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, , зареєстровано в якості юридичної особи (т. 1 а.с. 39).

Позивачем 19.12.2019 року подана до органу ДПС декларація з податку па додану вартість за листопад 2019 року № , у якій було заявлено про повернення суми бюджетного відшкодування шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 710 569 168,00 грн.

Того ж дня, 19.12.2019 року, був поданий уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року № , у якому було заявлено про бюджетне відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування грошових коштів па розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 7 797 181,00 грн.

17.01.2020 року ПрАТ «МК «Азовсталь» подано уточнюючий розрахунок № до декларації з ПДВ за листопад 2019 року № , у якому було заявлено про бюджетне відшкодування ПДВ шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 673 228 769,00 грн. (т. 1 а.с. 9-36).

17.01.2020 р. Офісом великих платників податків ДГІС за результатом камеральної перевірки по декларації з ПДВ за листопад 2019 року № від 19.12.2019 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку № від 17.01.2020 року, було узгоджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 673 228 769,00 грн. та по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року № від 19.12.2019 року було узгоджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 7 252 754,00 грн. і відповідно внесено до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

29.01.2020 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві на рахунок позивача було перераховано кошти в загальній сумі 680 481 523,00 грн., а саме: в сумі 673 228 769, 00 грн. перераховані 29.01.2020 року платіжним дорученням від 17.01.2020 року № 56799080; в сумі 7 252 754, 00 грн. перераховані 29.01.2020 року платіжним дорученням від 17.01.2020 року № 56799091 (т. 1 а.с. 37).

Позивач вважає, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві порушено строк бюджетного відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21.12.2016 № 1797-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким внесені зміни до Податкового кодексу України.

Вказаним Законом розділ XX Податкового кодексу України «Перехідні положення» доповнено пунктом 56, за змістом якого до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Положення статті 200 Податкового кодексу України також зазнали змін, зокрема, пунктом 200.7 вказаної статті визначено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування за пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

За унормуванням пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26), який набрав чинності з 01.04.2017.

Приписами пункту 4 Порядку № 26 занотовано, що орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

- дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму згідно із пунктом 7 Порядку № 26 відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку № 26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, передбачають, що його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, здійснюється саме контролюючими органами.

Правилами пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній після 01.01.2017) окреслено: платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (абзац шостий пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України).

Зміст пункту 6 розділу І Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 № 326 (далі - Порядок № 326), визначає, що внесення інформації для формування Реєстру здійснюється електронними повідомленнями.

На кожне електронне повідомлення, яке надходить від ДФС до Реєстру, накладається не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатка відповідного територіального органу ДФС.

ДФС та Казначейство забезпечують своєчасність, достовірність та повноту внесення даних до Реєстру відповідно до цього Порядку (пункт 9 розділу І Порядку № 326).

Згідно з пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку № 326 ДФС до 10-ї години (крім вихідних, святкових та неробочих днів) вносить до Реєстру інформацію, визначену підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 розділу V Кодексу та пунктом 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26, за попередній робочий день.

ДФС відповідно до підпунктів «а», «г» та «ґ» пункту 200.12 статті 200 розділу V Кодексу вносить до Реєстру інформацію щодо дати та суми узгодження бюджетного відшкодування на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

ДФС при внесенні інформації до Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування одночасно вносить інформацію щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточні банківські рахунки платників податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу таких платників податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.01.2020 р. Офісом великих платників податків ДГІС за результатом камеральної перевірки по декларації з ПДВ за листопад 2019 року № від 19.12.2019 року з урахуванням уточнюючого розрахунку № від 17.01.2020 року було узгоджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 673 228 769,00 грн. та по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року № від 19.12.2019 року було узгоджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 7 252 754,00 грн. і відповідно внесено до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

29.01.2020 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві на рахунок позивача було перераховано кошти в загальній сумі 680 481 523,00 грн., а саме: в сумі 673 228 769, 00 грн. перераховані 29.01.2020 року платіжним дорученням від 17.01.2020 року № 56799080; в сумі 7 252 754, 00 грн. перераховані 29.01.2020 року платіжним дорученням від 17.01.2020 року № 56799091 (т. 1 а.с. 37).

За таких обставин право позивача на своєчасне отримання належної йому суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість було порушено.

Суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення (пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України).

Оскільки суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 680 481 523, 00 грн. у строки, встановлені Податковим кодексом України не відшкодовано, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Пеня за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість повинна бути розрахована з облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення такої пені, як це передбачено пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі К/9901/5878/18 (825/1835/15-а), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Правління Національного банку України від 12.12.2019 року № 925-рш "Про розмір облікової ставки" встановлено, що з 13.12.2019 року облікова ставка Національного банку України становила 13,5 %.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: 680 481 523,00 грн. * ОС НБУ% * 120% * дні прострочення / 366.

Відтак, 680 481 523,00 грн. * 13,5% * 120% * 5/366 = 1505983,69 коп.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що за вказаних вище обставин, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, за період з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 360/3762/18, у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 812/242/17.

Суд не приймає доводи апелянта щодо неможливості практичного застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України через відсутність законодавчо встановленого механізму нарахування, обліку та сплати пені за порушення строків бюджетного відшкодування, оскільки пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України містить усі необхідні складові для розрахунку розміру пені та його відшкодування. Зокрема, зазначено час початку і час закінчення її нарахування, її розмір, особу, на користь якої проводиться виплата.

Наведена норма Кодексу не містить будь-яких посилань щодо необхідності прийняття органами державної влади підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на її реалізацію, а отже ця норма Податкового Кодексу є нормою прямої дії, обов`язковою для виконання суб`єктами владних повноважень.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що у рішенні суду першої інстанції не було зазначено хто саме повинен виконати стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, то такі доводи є безпідставними, оскільки стаття 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. А порядок виконання судових рішень визначений розділом 1У КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача від 29.05.2020 року № 01.02.04-5/9 про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «МК «Азовсталь» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 17159,84 грн. (т. 2 а.с. 215-218).

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 29.03.2018 року № 180329/АЗСТ укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» розрахунком розміру винагороди (приймання-передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 29.03.2018 року № 180329/АЗСТ) визначено, що винагорода за надання юридичних послуг складає 17159,84 грн., а саме: збір доказів (підготовка письмових документів: податкової декларації, уточнюючих розрахунків, виписок банку) 1 година 525,00 грн., перевірка та підготовка документів 1 година 525,00 грн., підготовка та подання позовної заяви 2 години 1050,00 грн., гонорар за складність справи майнового характеру 1% від ціни позову 15059,84 грн.

Актом прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2020 року за додатковою угодою № 94/1 від 31.03.2020 року до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 29.03.2018 року № 180329/АЗСТ витрат на професійну правову допомогу складають 17159,84 грн. (т. 2 а.с. 227).

Платіжним дорученням № від 19.05.2020 року позивачем сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» витрати на професійну правову допомогу у сумі 17159,84 грн. (т. 2 а.с. 229).

Згідно вимог ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Також на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Таким чином, наданими документами позивачем підтверджено отримання послуг адвоката, надано до суду опис виконаних адвокатом робіт та докази фактичного понесення витрат на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 17 159,84 грн.

Виходячи з наведеного, заява про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «МК «Азовсталь» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 17159,84 грн. підлягає задоволенню.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 21020,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах адміністративної справи платіжним дорученням від 03.02.2020 року № (т. 1 а.с. 1).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача про що вірно зазначено судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 р. м у справі № 200/1650/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко