Справа № 300/2872/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2020 р. справа № 300/2872/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хорта А.Р.,

представника позивача Луцишин І.В.,

представника відповідача Галько Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Івано-Франківської обласної державної адміністрації

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 ВП № 45652384, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська обласна державна адміністрація (далі - позивач) 20.10.2020 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору (ВП № 45652384).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.09.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., всупереч вимог статтей 27, 40, 42, 63 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 20000 грн. у виконавчому провадженні № 45652384 з виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. В обґрунтування протиправності зазначеної постанови від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору, позивач вказав на те, що підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення. В даному випадку державним виконавцем не вчинено жодних заходів з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Окрім цього, представник позивача зазначила, що після отримання 09.12.2014 постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2014 № 45652384 Івано-Франківська обласна державна адміністрація, в межах наданого семиденного строку для добровільного виконання, подала до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 . Зазначені дії свідчать про те, що позивач добровільно виконала вимоги виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. За вказаних обставин, державним виконавцем прийнято постанову від 26.12.2014 про закінчення виконавчого провадження № 45652384. Відповідно до постанови державного виконавця 25.07.2016 виконавче провадження № 45652384 відновлено, а 21.07.2017 - закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», однак можливістю стягнення виконавчого збору державний виконавець не скористався. Також, вказує позивач, на час відкриття виконавчого провадження № 45652384 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, згідно з частиною 3 статті 28 якого, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. В даному випадку, державний виконавець при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження не стягнув виконавчий збір. Також позивач зазначив, що оскаржувана постанова від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору не надходила до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а про існування такої постанови позивач дізнався після отримання повідомлення Головного управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області № 114 від 16.10.2020 про безспірне списання коштів виконавчого збору в сумі 20000,00 грн., а тому вважає, не пропустив строк на її оскарження.

26.10.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій адміністративній справі.

02.11.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 30.10.2020 про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої представник позивача просила суд позовні вимоги розглядати в такій редакції: « 1. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору. 2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Івано-Франківської обласної державної адміністрації стягнутий шляхом безспірного списання виконавчий збір у сумі 20000,00 грн.» (а.с. 60-61). До вказаної заяви не долучено доказів сплати судового збору.

05.11.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 10-16/3403-20 від 05.11.2020 на позовну заяву. Відповідач не визнає позов. У відзиві представник відповідача зазначив, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору (ВП № 45652384) прийнята правомірно, оскільки позивач добровільно виконав вимоги виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом, лише в серпні 2020 року, що підтверджується листом Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 10.08.2020 № 975/0/2-20/01-06. Так, доводи представника позивача про добровільне виконання вимог виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014 в межах наданого семиденного строку для добровільного виконання після отримання 09.12.2014 постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2014 № 45652384, спростовані постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 в справі № 809/4410/14, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 45652384 від 26.12.2014. Також постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 в справі № 809/1138/17 скасовано постанову державного виконавця від 21.07.2017 про закінчення виконавчого провадження № 45652384. З метою виконання вимог виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014, державним виконавцем направлено на адресу боржника вимогу від 24.02.2020, якою зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію виконати виконавчий лист № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014 та повідомити про його виконання протягом трьох днів. Лише 02.09.2020 на адресу відповідача надійшов лист позивача від 10.08.2020 № 975/0/2-20/01-06 щодо фактичного виконання рішення суду. За вказаних обставин, виконавче провадження № 45652384 закінчено 04.09.2020 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». В зв`язку з тим, що виконавчий збір у виконавчому провадженні № 45652384 не стягнуто, державний виконавець на підставі частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову від 04.09.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 20000 грн. В даному випадку відсутні підстави для не стягнення виконавчого збору, які передбачені статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду було виконано після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Щодо доводів представника позивача про те, що під час винесення постанови від 01.12.2014 про відкриття виконавчого провадження № 45652384 діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, то представник відповідача зазначила, що Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV не було передбачено одночасне винесення постанови про стягнення виконавчого збору з постановою про відкриття виконавчого провадження. Так, в постанові від 01.12.2014 про відкриття виконавчого провадження № 45652384 вказано, що у разі невиконання боржником рішення в строк, який наданий для самостійного виконання, рішення суду буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій. Також представник відповідача звернула увагу на пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду з цим позовом (а.с. 85-94).

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання заперечила щодо задоволення позову.

В судовому засіданні 05.11.2020 суд протокольною ухвалою повернув без розгляду заяву Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 30.10.2020 про збільшення розміру позовних вимог в зв`язку з не поданням доказу сплати судового збору за збільшені позовні вимоги до дня розгляду справи по суті.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014 задоволено частково апеляційні скарги Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 : скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2013 року у справі №2а-3201/12/0970 та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог: визнано протиправними дії Івано-Франківської обласної державної адміністрації з подачі недостовірної звітності до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську стосовно трудового стажу ОСОБА_1 , стажу державного службовця та страхового стажу; визнано протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо неподання до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючої та скасовуючої звітності до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 , з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року; зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію подати до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року.

19.11.2014 на виконання вищевказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 2а-3201/12/0970, згідно якого зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію подати до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відповідно до даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року (а.с. 96-97).

01.12.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Юхименко О.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 45652384 з виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Відповідно до пункту 2 вказаної постанови зобов`язано боржника самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів. Згідно з пунктом 3 постанови від 01.12.2014Ю при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, визначено виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 99-100).

15.12.2014 Івано-Франківська обласна державна адміністрація листом № 976/04-03/107 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання постанови від 01.12.2014 про відкриття виконавчого провадження № 45652384 (а.с. 105). До вказаного листа долучено звітності відповідно до даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року, яку позивач направила до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області.

26.12.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Юхименко О.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 45652384 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 в справі № 809/4410/14 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження № 45652384 від 26.12.2014 (а.с. 118-119).

Згідно вказаної постанови від 23.04.2015 Івано-Франківський окружний адміністративний суд встановив, що долучена до листа юридичного відділу Івано-Франківської обласної адміністрації від 15.12.2014 року № 976/04-03/107 звітність відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 складена, скріплена печаткою та подана до Управління Пенсійного фонду в місті Івано-Франківську Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, підписана керівником та головним бухгалтером цього Департаменту. За таких обставин, колегією суддів встановлено подання звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, встановлено не виконання боржником у виконавчому провадженні ВП№45652384 - Івано-Франківською обласною державною адміністрацією судового рішення, за яким його було зобов`язано особисто вчинити певні дії. Аналізуючи зміст звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 , долученої юридичним відділом Івано-Франківської обласної адміністрації до листа від 15.12.2014 року №976/04-03/107, яким повідомлено державного виконавця про повне фактичне виконання рішення суду, суд дійшов висновку про невідповідність такої звітності вимогам судового рішення в адміністративній справі №2а-3201/12/0970. Суд встановив відсутність фактичного виконання в повному обсязі Івано-Франківською обласною державною адміністрацією рішення згідно виконавчого листа №2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №2а-3201/12/0970, а також відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження ВП №45652384 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 в справі № 809/4410/14 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову від 25.07.2016 про відновлення виконавчого провадження № 45652384 (а.с. 114-115).

21.07.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 45652384 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 137-138).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 в справі № 809/1138/17 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження № 45652384 від 21.07.2017 (а.с. 162-164).

В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2020, касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково та скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018, а справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 в справі № 809/1138/17 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження № 45652384 від 21.07.2017. Рішення не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили.

У вказаному судовому рішенні суд зробив висновок про те, боржником не доведено факту виконання в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом № 2а-3201/12/0970.

На виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 в справі № 809/1138/17 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову від 28.08.2018 про відновлення виконавчого провадження № 45652384 (а.с. 160-161).

24.02.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено до Івано-Франківської обласної державної адміністрації вимогу № 20.1/В-7/45652384 про виконання вимог виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014 протягом десяти робочих днів (а.с. 157-158).

Позивач листом від 10.08.2020 № 975/0/2-20/01-026 повідомив відповідача про виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014. Так, Івано-Франківська обласна державна адміністрація подала до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відповідно до даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року. За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звітність стосовно ОСОБА_1 внесена і опрацьована (а.с. 142).

04.09.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 45652384 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 140-141).

04.09.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000,00 грн. у виконавчому провадження № 45652384 (а.с. 45).

Вважаючи незаконною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору (ВП № 45652384), Івано-Франківська обласна державна адміністрація звернулось з позовом до суду, в якому просить скасувати вказану постанову.

Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування.

Щодо строків звернення до суду з цим позовом, то суд вказує на таке.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, в тому числі строки звернення до суду, визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Представник позивача зазначила, що оскаржувана постанова від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору не надходила до Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Про існування такої постанови позивач дізнався після отримання 20.10.2020 повідомлення Головного управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області № 114 від 16.10.2020 про безспірне списання коштів виконавчого збору в сумі 20000,00 грн. Вважає, що саме з 20.10.2020 обчислюється десятиденний строк звернення до суду з цим позовом.

В поданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження № 45652384 відсутні докази направлення Івано-Франківській обласній державній адміністрації постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору (ВП № 45652384).

Таким чином, з оцінки поданих сторонами письмових доказів, пояснень представників сторін, судом не встановлено обставин отримання позивачем до 20.10.2020 постанови від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 45652384.

Позовна заява Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 подана до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 20.10.2020 (згідно даних установи зв`язку на конверті, а.с. 38), тобто в межах 10-денного строку звернення до суду, який обчислено в даній справі з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, за відсутності доказів від відповідача, як суб`єкта владних повноважень, про виконання обов`язку щодо направлення позивачу спірної постанови, суд не бере до уваги його доводи про те, що позивач міг отримати таку інформацію з реєстру виконавчих проваджень, оскільки в суду відсутні докази про те, що позивач реалізував таке право та дізнався про існування постанови від 04.09.2020 до 16.10.2020 року.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Щодо правомірності постанови від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору, то суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, Закон України "Про виконавче провадження").

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статі 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII перердбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1).

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини 4).

5. Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (пункт 1 частини п`ятої статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018);

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

9. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 40 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

Отже, як встановлено судом на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014, згідно якого зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію подати до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відповідно до даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року (а.с. 96-97).

01.12.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Юхименко О.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 45652384 з виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Відповідно до пункту 2 вказаної постанови зобов`язано боржника самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови. Згідно з пунктом 3 постанови від 01.12.2014 при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк визначено виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 99-100).

В подальшому державний виконавець двічі - 26.12.2014 та 21.07.2017 приймав постанови про закінчення виконавчого провадження № 45652384 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в зв`язку з добровільним виконання боржником). Однак рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі № 809/4410/14 та від 25.10.2017 та 05.06.2020 у справі № 809/1138/17 такі постанови державного виконавця були скасовані через невиконання Івано-Франківською обласну державною адміністрацією вимог виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014. За вказаних обставин, відповідач двічі відновлював виконавче провадження № 45652384 постановами від 25.07.2016 та 28.08.2018.

Виконавче провадження № 45652384 було закінчено постановою від 04.09.2020 в зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі згідно повідомлення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім цього, 04.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн.

Суд не може погодитися з доводами представника позивача про те, що в державного виконавця станом на 04.09.2020 не було правових підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки згідно з частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, що в даному випадку мало місце.

Суд вважає, що норма частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII підлягає застосуванню в системному зв`язку з нормою частини 3 статті 40 вказаного Закону. В даному випадку при такому застосуванні вказаних норм можна дійти висновку про те, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, однак лише за умови, що рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні, було виконано боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, як встановлено судом вище, добровільне виконання рішення суду згідно виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014 відбулося після відкриття виконавчого провадження, що підтверджується листом позивача від 10.08.2020 № 975/0/2-20/01-026, яким повідомлено відповідача про виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014 (а.с. 142).

Також суд не може погодитися з доводами позивача про те, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору за невиконання рішення суду немайнового характеру, є фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень. Суд вважає їх помилковими, оскільки виходячи положень вказаного Закону законодавець не пов`язує дії державного виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження", з підставою для стягнення виконавчого збору. Такою підставою, з огляду на зміст частин 1, 4, 9 статті 27, частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", є лише факти: відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення; не виконання рішення суду в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; несплата боржником виконавчого збору на час закінчення виконавчого провадження.

Встановлений частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" строк 10 робочих днів для виконання боржником рішення не пов`язаний з стягненням виконавчого збору. Натомість не дотримання такого строку виконання рішення є підставою для накладення на боржника штрафу, тобто притягнення до передбаченої законом відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що виконання боржником рішення суду в добровільному порядку можливе лише до відкриття виконавчого провадження, оскільки початок примусового виконання рішення пов`язаний саме з відкриттям виконавчого провадження.

За таких обставин у державного виконавця були правові підстави, передбачені частиною 9 статті 27, частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Що стосується доводів представника позивача про те, що на час відкриття виконавчого провадження № 45652384 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, згідно з частиною 3 статті 28 якого постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю, однак в даному випадку державний виконавець при відкритті виконавчого провадження 01.12.2014, не виніс постанови про стягнення виконавчого збору з боржника, то суд вказує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження № 45652384) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Так, постанова про відкриття виконавчого провадження № 45652384 з виконання виконавчого листа № 2а-3201/12/0970, виданого 19.11.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом, прийнята державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01.12.2014. Відповідно до пункту 2 вказаної постанови зобов`язано боржника самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення цієї постанови. Згідно з пунктом 3 постанови від 01.12.2014 при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк визначено виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 99-100).

В даному випадку, вважаючи, що Івано-Франківською обласну державною адміністрацією самостійно та належним чином виконано вимоги виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не стягнуто з позивача судовий збір. Однак постановами Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 в справі № 809/4410/14, від 25.10.2017 та повторно від 05.06.2020 у справі № 809/1138/17 підтверджено факт невиконання позивачем в повному обсязі судового рішення згідно виконавчого листа № 2а-3201/12/0970 від 19.11.2014.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

На час прийняття державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 04.09.2020 про закінчення виконавчого провадження № 45652384 є чинним Закон № 1404-VIII. Частиною 3 статті 40 вказаного Закону визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Щодо розміру виконавчого збору, стягнутого згідно постанови від 04.09.2020, то його сума відповідає вимогам частини 3 статті 27 Закону України № 1404-VIII, та розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.09.2020 згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» зі змінами.

Отже, виконавчий збір у виконавчому провадженні № 45652384 на час прийняття постанови від 04.09.2020 про закінчення такого виконавчого провадження так і не стягнутий з боржника.

За таких обставин у державного виконавця виник обов`язок не пізніше 07.09.2020 (перший робочий день після 04.09.2020) на підставі статей, 3, 18, 27, частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Тому суд вважає, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України правомірно прийняв постанову від 04.09.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору у ВП № 45652384.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.09.2020 у справі № 640/16620/19.

При цьому, є помилковим посилання представника позивача в судовому засіданні на необхідність застосування судом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, оскільки обставини в зазначеній справі і цій адміністративній справі є відмінними. Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18 йшлося про стягнення виконавчого збору за виконання рішення суду майнового характеру в разі повернення виконавчого листа за заявою стягувача на підставі Закону № 1404-VIII, до внесення змін Законом № 2475-VIII від 03.07.2018.

Отже, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 45652384 є правомірною, оскільки прийнята з дотриманням норм частин 3, 9 статті 27, частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII; обгрунтовано та добросовісно. Судом не встановлено при прийнятті вказаної постанови таких порушень, які б в своїй сукупності свідчили про її протиправність щодо позивача у справі.

Таким чином, в задоволенні позову Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 у виконавчому провадженні № 45652384 належить відмовити.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 ВП № 45652384.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: Івано-Франківська обласна державна адміністрація, ідентифікаційний код - 20567921, вулиця Грушевського, 21, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ідентифікаційний код - 00015622, вулиця Городецького, 13, місто Київ, 01001.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 06 листопада 2020 р.