Справа № 120/847/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/847/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

29 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Олійника Р.О.,

представника відповідача: Іванського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року (повний текст рішення складено 30.06.2020) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграна Фрут Україна" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2020 року позивач, ТОВ "Аграна Фрут Україна", звернулося в Вінницький окружний адміністративний суд із позовом до Офісу великих платників податків ДПС (відповідача) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2020.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 12.06.2020 позов задовольнив частково. Скасував податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податку Державної податкової служби № від 14.02.2020. В решті позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в ході проведеної перевіркиза наслідком проведеної податковим органом позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 встановлено порушення п.44.6 ст.44, п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755- VI в результаті чого завищено собівартість реалізованої продукції по звіту про фінансові результати за 2016 рік в сумі 5 308000 грн., за 2017 рік в сумі 2561825 грн., за 2018 рік в сумі 1 251233 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2016 рік у сумі 955440 грн., за 2017 рік у сумі 461128, 50 грн. , за 2018 рік в сумі 225221, 94 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що наявних в автоматизованих інформаційних системах Державної податкової служби та відсутність ресурсів у контрагентів позивача не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників можливе за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренди персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції у цілому.

Вважає, що наявність кримінального провадження щодо контрагентів не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними/безтоварними. До винесення вироку в рамках кримінального провадження, а протокол допиту досудового розслідування не може вважатися належним доказом та використовуватись посадовими особами для висновків за результатами перевірок та/або підтверджувати факт безтоварності операцій.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлень від 12.11.2019 р. №45 та №46, виданих Офісом великих платників податків ДПС та наказу Офісу великих платників податків ДПС від 07.11.2019 р. №389 державними ревізорами/інспекторами у період з 12.11.2019 року по 16.01.2020 року проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ Аграна Фрут Україна з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 з відображення у податковій звітності з податку на прибуток та показників фінансової звітності за відповідні періоди

За результатом проведеної перевірки відповідачем складено акт від 23.01.2020 року за № 17/28-10-52-11/20118399, у якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення, а саме, п.44.6 ст.44, п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755- VI (із змінами і доповненнями) завищення собівартості реалізованої продукції звіту про фінансові результати за 2016 р. в сумі 5 308 000 грн., за 2017 р. в сумі 2 561 825 грн., за 2018 р. в сумі 1 251 233 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2016 р. у сумі 955 440 грн., за 2017 р. у сумі 461 128, 50 грн. , за 2018 р. в сумі 225 221, 94 грн.

Зокрема в акті , зазначено про наступне.

Відповідно до перевірених документів було встановлено господарські взаємовідносини по придбанню ТМЦ у наступних контрагентів: ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) згідно Договору №020215ГНВ від 02.02.2015; ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) згідно Договору №041116РВІ від 04.11.2016; ФОП ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) згідно Договору №230816ПОВ від 23.08.2016; ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 ) згідно Договору №051216ЧВМ від 05.12.2016; ФОП ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_5 ) згідно Договору №110717ТАБ від 11.07.2017; ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_6 ) згідно Договору №280817ІКВ від 28.08.2017; ФОП ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_7 ) згідно Договору №210618ПМГ від 21.06.2018 року; ФОП ОСОБА_4 (ІГІН НОМЕР_8 ) згідно Договору №230916ФДВ від 23.09.2016.

Згідно умов зазначених договорів, Продавець (ФОП ) продає сировину, в подальшому іменовану Товаром, а Покупець (ТОВ «Аграна Фрут Україна») купує Товар на умовах, оговорених в даному Договорі по цінах, згідно контракту.

Продавець продає, а Покупець купує Товар в асортименті та кількості, які визначаються згідно специфікацій до цього договору та є чинними лише тоді, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані уповноваженими особами обох сторін.

Ціна Товару визначається згідно специфікацій до контракту та є чинними лише тоді, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані уповноваженими особами обох сторін.

Оплата за поставлений Товар проводиться по заліковій вазі шляхом банківського перерахування на рахунок Продавця, або, згідно діючого законодавства, іншими способами.

Кожна поставка Товару повинна супроводжуватись наступними документами: накладна; податкова накладна (для платників ПДВ); товарно-транспортна накладна; якісне посвідчення; інші документи (за згодою Покупця та Продавця).

Згідно виписаних видаткових накладних дані підприємці постачали заморожену ягоду. Проте, згідно даних, наявних в автоматизованих інформаційних системах Державної податкової служби дані фізичні особи - підпримці не володіли власними чи орендованими основними засобами, трудовими та матеріальним ресурсами, необхідними для здійснення заморозки ягід та відсутні дані щодо залучення сторонніх суб`єктів господарювання для заморожування продукції.

Таким чином походження реалізованої продукції на адресу ТОВ «Аграна Фрут Україна» встановити неможливо у зв`язку із відсутністю документів, які б відображали інформацію про виробника даної продукції (сертифікат відповідності , декларація виробника).

Також до матеріалів перевірки було надано протоколи допиту в рамках кримінального провадження №0000103 від 04.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України в яких контрагенти позивача вказали, що не отримували кошти від ТОВ «Аграна Фрут Україна».

В ході проведення перевірки відповідно до наявних копій товарно-транспортних накладних по ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 не встановлено факт постачання ТМЦ (ягоди ожини, чорниці) на адресу ТОВ «Аграна Фрут Україна».

Також зазначено, що ТОВ «Аграна Фрут Україна» перераховувало на розрахунковий рахунок кошти ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 у сумі 9 121 058,00 грн., що відображено у бухгалтерському обліку проведенням Дт631 Кт311.

Водночас сам факт перерахування платником податків коштів контрагенту за відсутністю реального постачання останнім товарів/послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування, виходячи із такого.

Виходячи з вищенаведеного факт «отримання» ТМЦ від ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 здійснений не з метою, яка випливає з його змісту, а з метою несплати відповідних сум податків.

Таким чином, в результаті порушення ТОВ «Аграна Фрут Україна» своїх податкових зобов`язань, принципів господарювання та цивільного законодавства, договору, укладені з вищевказаними контрагентами на реалізацію товарів на адресу ТОВ «Аграна Фрут Україна» мають протиправний характер, в наслідок якого неправомірно сформовано собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, господарські операції ТОВ «Аграна Фрут Україна» з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 не мали реального товарного характеру.

Відтак, згідно висновків акту перевірки, представлені ТОВ «Аграна Фрут Україна» до перевірки, документи (видаткові накладні, платіжні документи, договора) не підтверджують факт придбання товарів, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Викладені обставини у своїй сукупності вказують на те, що господарські операції між ТОВ «Аграна Фрут Україна» та фізичними особами-підприємцями фактично не відбувалися.

Перевіркою встановлено порушення п.44.6 ст.44, п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями) завищення собівартості реалізованої продукції звіту про фінансові результати за 2016 рік в сумі 5308000 грн., за 2017 рік в сумі 2561825 грн., за 2018 рік в сумі 1251233 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2016 рік у сумі 955440 грн., за 2017 рік у сумі 461128, 50 грн., за 2018 рік в сумі 225221,94 грн.

За наслідком проведеної перевірки та складеного акта відповідачем 14.02.2020 р. прийнято податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1641791 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 410 448 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду ізадміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані з обчисленням податку на прибуток та на додану вартість, обчислення об`єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано, статтями 44, 134-137 ПК України , в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 136.1 статті 136 ПК України визначено, що базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 ПК України, податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Із аналізу процитованих норм видно, що платник податку зобов`язаний включити до об`єкта оподаткування податок на прибуток підприємств отриманий дохід від реалізації товару.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Аграна Фрут України» укладено договори із наступними контрагентами:ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 .

Згідно умов зазначених договорів, Продавець (ФОП) продає, а Покупець (ТОВ «Аграна Фрут Україна») купує Товар в асортименті та кількості, які визначаються згідно специфікацій до цього договору та є чинними лише тоді, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані уповноваженими особами обох сторін (п.2.1 Договорів).

Ціна Товару визначається згідно специфікацій до контракту та є чинними лише тоді, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані уповноваженими особами обох сторін. Оплата за поставлений Товар проводиться по заліковій вазі шляхом банківського перерахування на рахунок Продавця, або, згідно діючого законодавства, іншими способами.

Оплата проводиться протягом 3 банківських днів з моменту фактичної поставки товару покупцю при наданні продавцем всіх документів , зазначених в пункті 5.2. Кожна поставка Товару повинна супроводжуватись наступними документами: накладна; податкова накладна (для платників ПДВ); товарно-транспортна накладна; якісне посвідчення; інші документи (за згодою Покупця та Продавця).

В підтвердження отримання товару ТОВ «Аграна Фрут України» від вищевказаних фізичних осіб - підприємців, позивачем надано наступні документи: договори №020215ГНВ від 02.02.2015, №041116РВІ від 04.11.2016, №051216ЧВМ від 05.12.2016, №230916ФДВ від 23.09.2016, №280817ІКВ від 28.08.2017, №230816ПОВ від 23.08.2016 року., №210618ПМГ від 21.06.2018; специфікації №1, №2 від 02.02.2015, 11.11.2016, №1, №2 від 04.11.2016, 11.11.2016, №1, №2 від 05.12.2016 №1, №2 від 23.09.2016 р., №3 від 24.10.2016 р.; №1, №2, №3 від 23.08.2016 р., №4 від 14.07.2017, №1, №2 від 28.08.2017, №1, №2 від 21.06.2018; накладні №4 від 02.02.2015 р., №5 від 15.08.2016 р., №6 від 22.08.2016, №6 від 13.07.2017, №2 від 05.09.2016, №1 від 22.08.2016, №1 від 13.07.2017, №2 від 16.08.2017 р., №1 від 04.09.2017; видаткові накладні № 1 від 03.11.2016, №2 від 08.11.2016 р., №3 від 10.11.2016, № 2 від 06.12.2016, №3 від 27.12.2016, №1 від 26.09.2016, №2 від 24.10.2016; ТТН №01 від 03.11.2016, №02 від 08.11.2016, №03 від 10.11.2016, №20 від 24.10.2016; акт прийому сировини №36 767 від 22.06.2018 р.; платіжні доручення №40 від 17.08.2016 та №3965 від 26.08.2016, №398 від 02.02.2015, №285 від 07.11.2016, №8206 від 09.11.2016, №8223 від 10.11.2016, №370 від 08.12.2016, №9045 від 28.12.2016 р., №150 від 27.09.2016 р., №240 від 25.10.201, №3966 від 26.08.2016, №4243 від 06.09.2016, №577 від 18.07.2017, №579 від 18.07.2017 р., №706 від 18.08.2017, №754 від 05.09.2017,№557 від 25.06.2018.

Тобто,позивачем надані первинні документи, які підтверджують факт отримання ним товару.

При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність реального вчинення господарської операції, оскільки з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

В обґрунтування правомірності висновків про заниження товариством розміру грошового зобов`язання з податку на прибуток за період, який підлягав перевірці, податковий орган посилається на інформацію наявну в автоматизованих інформаційних системах Державної податкової служби щодо не володіння контрагентами позивача власними чи орендованими основними засобами, трудовими та матеріальним ресурсами, необхідними для здійснення заморозки ягід та відсутні дані щодо залучення сторонніх суб`єктів господарювання для заморожування продукції.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, наведені доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку платника податку нести відповідальність за несплату податків виконавцями послуг, або за можливу недостовірність відомостей про них чи не подання відповідної податкової звітності такими (виконавцями послуг). Окрім того, така інформація є службовою та використовується податковими органами з метою здійснення податкового контролю і не зумовлює для платників податків змін у структурі податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Крім цього, посилання відповідача на наявність кримінального провадження та протоколи допиту фізичних осіб-підприємців, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з їх змісту не встановлено, що судами підтверджено факти фіктивності господарської діяльності вказаних контрагентів позивача, ухилення ним від сплати податків, а також того, що окремі особи, які брали участь у досліджуваних фінансово-господарських операціях заперечують свою участь у діяльності контрагентів взагалі або у межах окремої операції.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагентів позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року в адміністративній справі № 826/6280/13-а (адміністративне провадження № К/9901/2848/18).

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що ...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Враховуючи вищезазначене, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається податковий орган, суб`єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що спірне рішення прийняте за відсутності на те правових підстав та підлягало скасуванню.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку в частині визнання нечинним спірного податкового повідомлення-рішення, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині є обґрунтованим та не підлягало задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 листопада 2020 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.