Справа № 420/1548/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1548/20
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року по справі № 420/1548/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Управління №43 "Про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії як держслужбовцю" від 17.12.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної пенсії та призначити, нарахувати та виплачувати пенсію державного службовця в розмірі 60 % заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року, з моменту звільнення, тобто з 21.11.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність відмови пенсійного органу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, оскільки позивачка має не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідного страхового стажу.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом від 19 травня 2020 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність дій відповідача, пункт 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про державну службу» № 889-VIII не може бути застосований до позивачки тому, що остання станом на 01.05.2016 року не обіймала посаду державної служби та не мала не менш як 10 років стажу державної служби.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїй скарзі скаржник зазначає, що має право на призначення пенсії державного службовця в розмірі 60 % заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загально обов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, так як відповідає вимогам зазначених у цьому Законі.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсії за віком з 27.09.2007 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.09.1971 року позивачка з 01.11.2002 року по 20.11.2017 року працювала на посаді судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. (а.с.16-18)

09 грудня 2019 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» № 889-VIII.

За результатами розгляду заяви, 17 грудня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 43 «Про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Не погоджуючись з відмовою відповідача позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.(далі Закон № 889-VIII)

Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року (далі Закон № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із п. 12 вказаного розділу для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів зазначає, що в пункті 10 йдеться про осіб, які займають посади державних службовців на день набрання чинності Закону № 889-VIII.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що посада, яку обіймала позивачка, не відноситься до Переліку посад державної служби визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка займає посаду державного службовця у розумінні п. 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, оскільки час перебування на посадах суддів зараховується до стажу державної служби, є безпідставними з огляду на таке.

Частиною 1 ст.46 Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах суддів.

Згідно ч.3 ст.46 Закону № 889-VIII Порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу державної служби затверджений постановою КМ України від 25.03.2016 року № 229. Пункт 4 вказаного Порядку щодо зарахування до стажу державної служби часу перебування на відповідних посадах є тотожним переліку, наведеному в ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII.

Зі змісту ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229 убачається, що час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону та час перебування на посадах суддів не є тотожними поняттями, оскільки передбачені різними пунктами ч.2 ст.46 Закону та різними абзацами пункту 4 Порядку № 229.

З системного аналізу положень ст.46 Закону №889-VIII, Порядку № 229 суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаними правовими нормами визначено посади, робота на яких зараховується до стажу державної служби, який дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч. 3 ст. 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону не поширюється, зокрема, на суддів.

Стаж роботи на посаді судді, яку обіймала ОСОБА_1 , зараховується до стажу державної служби, проте з 01.05.2016 року дія Закону № 889-VIII не поширюється на суддів. Оскільки зарахування державної служби до стажу роботи не є тотожним поняттю та статусу державного службовця за Законом № 889-VIII, тому при визначенні стажу, який дає право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, стаж державної служби на посаді судді не зараховується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі № 265/3533/17.

Зважаючи на викладенні обставини, суд апеляційної інстанції погоджується і визнає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Згідно ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року по справі № 420/1548/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін .

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.