Справа № 280/4768/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Справа № 280/4768/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), на про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 з 23.04.2020; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 з 23.04.2020.

Крім того, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що позивач звернулась до відповідача із заявою та всіма необхідними документами про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, проте відповідачем було надано відмову, у зв`язку з тим що позивач не набула віку 55 років після досягнення якого є можливим призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 за наявності страхового стажу не менше 25 років місяців. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до п.3 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України, яке є остаточним, оскарженню не підлягає та є обов`язковим для виконання, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Таким чином, з 23 січня 2020 року (тобто з дати ухвалення вказаного вище рішення Конституційним Судом України) позивач як жінка, досягнувши станом на 23 квітня 2020 року (дата звернення з заявою до відповідача), 50-річного віку, будучи працівником, яка була зайнята на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2, має загальний страховий стаж 38 років 04 місяці 08 днів, а пільговий стаж складає 06 років 09 місяці 21 день на зазначених роботах має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 07.08.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

04.08.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доповнено розділом XIV-1, зокрема ст. 114 Закону № 1058, яку викладено в наступній редакції: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Так, надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до наданих документів ОСОБА_1 та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача складає 38 років 04 місяці 08 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 06 років 09 місяці 21 день. Так, з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що позивач матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 після досягнення 55 років, за умови повторного звернення у строки передбачені чинним законодавством. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до вимог чинного законодавства зазначає, що для виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 необхідно досягти пенсійного віку передбаченого ст. 114 Закону № 1058, а саме: 55 років. Щодо посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Проте положення ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають умови та порядок призначення пенсії на пільгових умовах, є чинними та не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином відмова в призначенні пенсії є обґрунтованою та відповідає нормам чинного законодавства. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив вх.№33467. У відповіді позивач повторно посилається на те, що Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень розділу І, п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яке ухвалила Велика палата КСУ вирішено:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VІІІ.

2. Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тобто, норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в тій редакції, на яку посилається відповідач визнано неконституційними і застосуванню не підлягають. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), має страховий стаж 38 років 04 місяці 08 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 06 років 09 місяці 21 день. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Відповідними записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.08.1986 підтверджено роботу ОСОБА_1 зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 (а.с.14-22).

23.04.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2.

Проте, повідомленням від 04.05.2020 № 0800-0213-8/18234, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки позивач не набула віку 55 років, що передбачено пп.2 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення якого можливо призначити пенсію на пільгових умовах по списку №2 при наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 (а.с.26).

Вважаючи неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII, «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Закон України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» введений в дію 01.01.1992.

Згідно із п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

З огляду на вказане, після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, підлягає застосуванню в наступній редакції:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Разом з тим, суд звертає увагу, що 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Проте, положеннями цього Закону не було визначено порядок та підстави призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, та які працювали на наступних посадах: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на вказане, призначення пенсій особам, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах та працювали на вказаних посадах відбувалось на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11.10.2017, було доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», в тому числі, доповнено статтею 114, якою визначено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Отже, з 11.10.2017 відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення пенсій особам, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах та працювали на відповідних посадах, відбувається на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно із ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії) 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд звертає увагу, що до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог Преамбули, було внесено зміни уповноваженим законодавчим органом шляхом прийняття Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ.

Положення статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України №2148-VІІІ від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій є чинними та не визнані неконституційними».

Вищезазначені обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах: Другого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №520/3859/2020, Першого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі №200/4114/20-а, Третього апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №280/1069/20 та інших.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), на про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль