Справа № 800/562/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2020 року

Київ

справа №800/562/16

адміністративне провадження №П/9901/35/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Коваленко Н.В.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П., Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

за участю секретаря судового засідання Буденка В.В.,

учасники справи:

позивач,

представник позивача,

представник відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції, про визнання незаконною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України (далі - ВРУ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вища рада юстиції, правонаступником якої є Вища рада правосуддя (далі - ВРЮ, ВРП відповідно), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 №1614-VІІІ "Про звільнення судді", якою його звільнено з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги судді (далі - спірна постанова).

2. Аргументуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до приписів статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 №1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» (далі - Закон №1861-VI, Регламент ВРУ), судді, стосовно якого розглядається питання про звільнення з цієї посади за порушення присяги на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України, гарантовані права на захист шляхом його обов`язкової присутності під час вирішення цього питання, на виступ та завчасне повідомлення про дату засідання, на якому це питання вирішується.

3. Однак, позивач наголошує, що, в порушення вищевказаних вимог Регламенту ВРУ, його взагалі жодним чином не було повідомлено про розгляд питання стосовно звільнення з посади судді.

4. На думку позивача, це позбавило його можливості реалізувати право на захист своїх прав та інтересів під час розгляду питання про його звільнення з посади судді.

5. При цьому, позивач зауважує, що у будь-якому випадку не міг бути присутнім на позачерговому засіданні ВРУ 29.09.2016, на якому вирішувалось питання про його звільнення з посади судді, оскільки в цей час перебував на лікуванні у Бориспільській центральній районній лікарні й це підтверджується листком непрацездатності, копія якого додана до позовної заяви.

6. ОСОБА_1 наполягає на тому, що відповідач повинен був відкласти розгляд питання про його звільнення з посади судді на інший день, як це передбачено статтею 216-1 Регламенту ВРУ, однак, всупереч вимог цієї правової норми, таких дій не вчинив і за відсутності позивача на засіданні Парламенту прийняв спірну постанову.

7. Спираючись на ці факти і обставини, позивач вважає, що спірна постанова про його звільнення з посади судді прийнята з істотними та грубими порушеннями процедури розгляду цього питання, визначеної Регламентом ВРУ, і його прав, а тому є незаконною і, як наслідок, підлягає скасуванню.

8. У позовній заяві позивач наводить доводи і про те, що відповідач прийняв спірну постанову на підставі подання Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ), яке фактично не набрало чинності станом на 29.09.2016, оскільки це подання було оскаржено ним у судовому порядку до Вищого адміністративного суду України і розгляд справи на дату проведення позачергової сесії ВРУ тривав, судового рішення по суті спору на той час ухвалене не було.

9. Про такі обставини ВРУ була заздалегідь повідомлена, однак не взяла їх до уваги при прийнятті спірної постанови, що, як стверджує позивач, свідчить про необґрунтований характер оскаржуваного ним рішення Парламенту, яке, окрім іншого, прийняте без урахування права особи на участь у прийнятті цього рішення.

10. Беручи до уваги вищевикладене, позивач наголошує, що прийнята ВРУ постанова, якою його звільнено з посади судді, не відповідає критеріям, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2016 відкрито провадження у цій справі, під час розгляду якої представник Верховної Ради України заявив клопотання про зупинення провадження у цій адміністративній справі до набрання законної сили рішенням у іншій адміністративній справі - №П/800/514/15, посилаючись на неможливість розгляду справи №П/800/562/16 до вирішення по суті справи №П/800/514/15.

12. Вищезгадане клопотання відповідача Вищий адміністративний суд України задовольнив, про що постановив ухвалу від 01.02.2017, якою провадження у справі №П/800/562/16 зупинив до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №П/800/514/15 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання протиправним та скасування рішення.

13. 15.12.2017 набув чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» яким, зокрема, КАС України викладено в новій редакції.

14. За правилами підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; позовні заяви щодо оскарження рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарної палати, які подані до Вищого адміністративного суду України та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Великої Палати Верховного Суду і розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15. На підставі вищенаведених положень законодавства, а також, у зв`язку з тим, що розгляд даної справи не закінчено до набрання чинності редакцією Кодексу зі змінами, внесеними після 15.12.2017, справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції, про визнання незаконною та скасування постанови передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

16. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі верховного суду для розгляду цієї справи у складі головуючого судді (судді-доповідача) Коваленко Н.В, суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П., Мороз Л.Л., Кравчука В.М.

17. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №800/342/16 (800/514/15) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВРЮ про визнання незаконним та скасування рішення від 03.12.2015 №922/0/15-15 "Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з порушенням присяги судді" - відмовлено.

18. Вищевказане рішення суду переглянуто в апеляційному порядку і залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2018.

19. У зв`язку з наведеним та на підставі статті 237 КАС України, ухвалою Верховного Суду від 04.08.2020 поновлено провадження у справі №800/562/16, а розгляд справи призначено на 03.09.2020 о 15:00 годині.

20. 03.09.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Гімона М.М., Мороз Л.Л., які входять до складу колегії суддів, визначених для розгляду цієї справи.

21. Наступне судове засідання у справі призначено на 24.09.2020 об 11 годині 00 хвилин, яке було відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 .

22. Нове судове засідання призначене на 05.11.2020 о 10:00 годині.

23. Також до Верховного Суду надійшло клопотання про заміну Вищої ради юстиції, яка виступає у справі третьою особою, її правонаступником Вищою радою правосуддя.

24. В обґрунтуванні вищевказаного клопотання зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Конституції України 30.09.2016, в тому числі до статті 131 Основного Закону України, а також набранням чинності Законом України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII), 15.03.2017 завершено реорганізацію Вищої ради юстиції та утворено Вищу раду правосуддя. Згідно з рішенням Вищої ради юстиції від 12.01.2017 №11/0/15-17 Вища рада правосуддя є правонаступником майна, прав та обов`язків Вищої ради юстиції.

25. Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, замінено Вищу раду юстиції на її правонаступника - Вищу раду юстиції.

26. У судовому засіданні позивач та його представник, посилаючись на доводи, аналогічні тим, які були викладені у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

27. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

28. ВРУ висловлює незгоду з наведеними у позовній заяві доводами і вимогами, оскільки вважає, що спірна постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому, жодних прав позивача не порушує.

29. Таку позицію відповідач аргументує тим, що ВРЮ, як органом, відповідальним за формування незалежного високопрофесійного суддівського корпусу, в передбачений законом спосіб встановлено наявність факту порушення позивачем присяги й відповідне подання від 14.01.2016 було подано на розгляд ВРУ, як це передбачено статтею 116 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

30. Відповідач вказує на те, що подання ВРЮ щодо звільнення позивача з посади судді за порушення присяги було розглянуто відповідачем на пленарному засіданні 29.09.2016, про дату, час і місце проведення якого, а також про суть питань, які розглядатимуться, ОСОБА_1 27.09.2016 повідомлявся урядовою телеграмою, надісланою на виконання опублікованого на офіційному веб-сайті ВРУ розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 №352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016 на вимогу Президента України відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту.

31. Відповідна інформація із запрошенням суддів для участі у розгляді на позачерговому пленарному засіданні питання щодо їх звільнення, у тому числі ОСОБА_1 , була розміщена на офіційному веб-сайті Верховної Ради України 27.09.2016 прес-службою апарату ВРУ.

32. ВРУ, звертає увагу також й на те, що ОСОБА_1 працює і проживає у місті Бориспіль Київської області, а тому не був позбавлений можливості прибути на пленарне засідання ВРУ, на якому розглядалось питання про його звільнення з посади судді.

33. Сама ж процедура розгляду питання про звільнення позивача з посади судді, за наслідками якої прийнято спірну постанову, як стверджує відповідач, була здійснена з дотриманням вимог Регламенту ВРУ, зокрема, на пленарному засіданні головуючим оголошено про розгляд цього питання, народним депутатам України був наданий час для виступу, проводилось обговорення проекту постанови, яка була поставлена на голосування і прийнята 233 голосами народних депутатів.

34. Посилаючись на вищевказані доводи представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

35. Представник третьої особи - Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, яка є правонаступником ВРЮ) у судове засідання не з`явилася та надіслала до Верховного Суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

36. У поданих до Верховного Суду письмових поясненнях представник ВРП вказує, що рішення ВРЮ від 03.12.2015 №922/0/15-15 було переглянуто в судовому порядку і не скасовано, тобто є чинним.

37. При цьому, як наголошує представник третьої особи, оскаржувана постанова ВРУ прийнята відповідачем у межах своєї компетенції та на підставі вищезгаданого подання Вищої ради юстиції, яка, з огляду на норми законодавства, чинного станом на час прийняття такого подання, мала правовий статус єдиного у державі конституційного органу, до повноважень якого належало внесення подань про звільнення суддів з посад до органу, який їх призначив або обрав на цю посаду, з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 126 Конституції України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

38. Судом встановлено, що ОСОБА_1 . Указом Президента України від 21.06.2006 №560/06 призначено на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років. Присягу судді позивач склав 15.11.2006.

39. Постановою Верховної Ради України від 07.07.2011 №3119-VІ позивач обраний на посаду судді вищевказаного суду безстроково.

40. 15 та 16 грудня 2014 року до ТСК надійшли заяви голови Громадської спілки «Українська спілка «Автомайдан» (далі - ГС «УС «Автомайдан») Михайловського А.В. про проведення спеціальної перевірки судді ОСОБА_1 у зв`язку з винесенням постанов у справах №359/123/14-п, №359/126/14-п, №359/273/14-п про накладення адміністративних стягнень у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за невиконання вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу на осіб, які були учасниками масових акцій протесту в період з 21.11.2013 до дня набрання чинності Законом України від 08.04.2014 №1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» (далі - Закон №1188-VII).

41. Також, 11 та 18 грудня 2014 року до ТСК надійшли аналогічні за змістом заяви ОСОБА_2 про проведення спеціальної перевірки судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 у зв`язку з постановленням рішення у справі №359/123/14-п про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за статтею 122-2 КУпАП.

42. У цих зверненнях зазначено про невжиття суддею ОСОБА_1 заходів для всебічного та повного з`ясування обставин справ, унаслідок чого прийнято незаконні та необґрунтовані рішення.

43. 19.05.2015 ТСК ухвалила висновок №27/2-15 про наявність у діях судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ознак порушення присяги та на підставі частини другої статті 7 Закону №1188-VII направила його разом з матеріалами перевірки до ВРЮ для розгляду і прийняття рішення.

44. Ухвалою від 10.09.2015 №465/0/15-15 ВРЮ відкрила дисциплінарну справу стосовно позивача.

45. Дисциплінарна секція ВРЮ висновком від 10.11.2015 рекомендувала ВРЮ прийняти рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги.

46. 03.12.2015 ВРЮ прийняла рішення №922/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги.

47. Це подання зареєстроване у Верховній Раді України 15.01.2016 о 14:23 годині за вх. №8362.

48. У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРЮ про визнання незаконним та скасування її рішення від 03.12.2015 №922/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з порушенням присяги судді» (справа №800/514/15).

49. Вищий адміністративний суд України постановою від 01.02.2016 позов задовольнив.

50. Верховний Суд України постановою від 10.05.2016 скасував постанову суду першої інстанції, а справу передав на новий судовий розгляд.

51. 27.09.2016 Головою Верховної Ради України прийнято розпорядження №352 «Про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання» (далі - розпорядження №352).

52. Вищезгаданим розпорядженням, у зв`язку з вимогою Президента України про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання та відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту ВРУ, вирішено: скликати позачергове пленарне засідання Верховної Ради України восьмого скликання на 10 годину 29 вересня 2016 року, на якому розглянути питання про звільнення суддів; першому заступнику Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючому справами П.БОДНАРУ забезпечити підготовку і проведення позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29 вересня 2016 року та поінформувати народних депутатів України про питання, розгляд якого заплановано на ньому.

53. Згідно з описом телеграм, які надсилаються за рахунок авансу на Київський центральний телеграф (копія на а.с. 154), від 27.09.2016 судді ОСОБА_1 направлена урядова телеграма (копія на а.с. 155) за адресою: АДРЕСА_1 .

54. Як свідчить текст цієї телеграми, ОСОБА_1 повідомлявся, що «на позачерговому засіданні Верховної Ради України, яке відбудеться у четвер, 29 вересня 2016 року розглядатиметься подання Вищої ради юстиції про звільнення Вас з посади судді у зв`язку з порушенням присяги. Регламент Верховної Ради України передбачає обов`язкову присутність судді на пленарному засіданні Верховної Ради України під час розгляду питання про звільнення на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України. Інформуємо, що прохід до гостьової ложі залу пленарних засідань Верховної Ради України буде проводитися з 09 години 30 хвилин 29 вересня 2016 року через під`їзд №5 будинку Верховної Ради України (вул. М. Грушевського, 5) при пред`явленні документа, що засвідчує Вашу особу.».

55. Урядова телеграма вручена 28.09.2016 о 12:00 годині секретарю ОСОБА_3 , про що зазначено у відповідному повідомлення оператора зв`язку (а.с. 156).

56. У відповідь на вищевказану урядову телеграму Бориспільський міськрайонний суд Київської області листом від 28.09.2016 №396101.07/2016 (копія на а.с. 153) за підписом в.о. голови цього суду ОСОБА_4 повідомив першого заступника керівника апарату Верховної Ради України - керуючого справами Бондара П.О. про те, що суддя цього суду ОСОБА_1 відсутній на роботі у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

57. У цьому ж листі повідомлялося, що вказана обставина перешкоджає у встановленому порядку повідомити його про час та місце розгляду подання ВРЮ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді. Крім того зазначено, що ОСОБА_1 категорично не погоджується з рішенням ВРЮ та оскаржив його до Вищого адміністративного суду України.

58. Факт перебування позивача у період з 28.09.2016 по 05.10.2016 підтверджується доданим до позовної заяви листком непрацездатності серії АДА №667885 (копія на а.с. 47), з якого випливає, що у зазначений період ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Бориспільській центральній районній лікарні.

59. Як вбачається з наданої відповідачем копії витягу із стенограми позачергового засідання (а.с. 136), проведеного у сесійній залі ВРУ 29.09.2016 о 10 годині, у сесійному залі зареєструвалося 264 народних депутатів, головуючий ОСОБА_5 оголосив позачергове пленарне засідання відкритим.

60. Позивач був відсутній на позачерговому пленарному засіданні ВРУ, яке відбулося 29.09.2016, що учасниками справи не заперечується.

61. Головуючий оголосив про надходження до ВРУ подань ВРЮ про звільнення суддів на підставі порушення присяги. Слово надано голові Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_6 , а потім голові ВРЮ ОСОБА_7., щоб вони ввели усіх присутніх «в загальний курс справи щодо цієї проблематики».

62. Після виступу ОСОБА_6 . Головуючий повідомив «… нам відома позиція комітету, яка полягає в тому, що допоки йдуть судові спори, розгляд даних питань може виглядати не як правовий, а як політико-правовий. Власне, з цієї причини я й не ставив ці питання на розгляд у попередні тижні. Тим не менше, пане Руслане, голово комітету, ми отримали вимогу Президента України. згідно з якою я, як Голова Верховної Ради був зобов`язаний скликати засідання Верховної Ради України і поставити ці питання на розгляд. Отже, ми маємо 34 проекти постанов про звільнення суддів. Кожний проект ми повинні обговорити і прийняти щодо нього рішення. Сьогодні останній, передбачений Конституцією, день, і ми повинні цей процес пройти.».

63. Після виступу голови ВРЮ ОСОБА_7. на позачерговому пленарному засіданні ВРУ, проведеному 29.09.2016, Головуючий оголосив про перехід до розгляду проектів постанов, зокрема, оголосив таке «розглядається проект постанови «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з порушенням присяги судді» (№3581-14). ОСОБА_7 , будь ласка.».

64. ОСОБА_7 повідомив, що «суддя приймав рішення про накладення адміністративних стягнень на осіб, які були учасниками масових акцій протесту.».

65. Головуючим було запропоновано усім бажаючим взяти участь в обговоренні. Слово було надано ОСОБА_8 , після виступу якого Головуючий оголосив про завершення обговорення проекту постанови №3581-14 і поставив на голосування пропозицію про прийняття проекту вказаної постанови щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді. За прийняття проекту такого рішення проголосувало 233 народні депутати, у зв`язку з чим Головуючий повідомив, що рішення прийнято.

66. Постановою Верховної Ради України від 29.09.2016 №1614-VІІІ відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України постановлено: звільнити ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з порушенням присяги судді.

67. Судом також встановлено, що у січні 2018 року справу 800/342/16 (800/514/15; номер провадження П/9901/265/18) за позовом ОСОБА_1 до ВРЮ, правонаступником якої є ВРП, про визнання незаконним та скасування її рішення від 03.12.2015 №922/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з порушенням присяги судді» передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII.

68. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 03.04.2018 відмовив у задоволенні позову.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

69. Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

70. Частинами третьою, п`ятою статті 116 Закону 2453-VI було передбачено, що звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням ВРЮ після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України від 15.01.1998 №22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (далі - Закон №22/98-ВР).

71. На підставі подання Вищої ради юстиції ВРУ приймає постанову про звільнення судді з посади.

72. Порядок підготовки і проведення сесій ВРУ, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій ВРУ визначає Регламент цього органу.

73. Частинами третьою - восьмою статті 216-1 Регламенту (у редакції, чинній на день розгляду ВРУ питання про звільнення позивача з посади судді) було передбачено, що подання про звільнення судді, обраного безстроково, вноситься до ВРУ Вищою радою юстиції. Обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні ВРУ починається з оголошення головуючим подання ВРЮ.

74. Після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ.

75. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

76. Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

77. За наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

78. Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою ВРУ. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

79. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

80. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

81. З аналізу зазначеної норми Основного Закону України вбачається, що діяльність органів державної влади (у даному випадку Верховної Ради України) здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

82. В той же час, як випливає зі змісту вищевказаних правових норм Регламенту ВРУ, оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, неголосування у разі наявності зауважень до подання є стадіями прийняття відповідного рішення парламентом. Задля забезпечення обґрунтованості свого рішення ВРУ має ретельно дослідити наявні матеріали, за необхідності може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо.

83. Обов`язковою умовою законності рішення ВРУ при звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України є дотримання права судді на участь у процесі прийняття рішення. При цьому, наведеними положеннями статті 216-1 Регламенту передбачена обов`язкова присутність на засіданні ВРУ судді, якому має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання ВРУ, на якому розглядатиметься це питання.

84. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє парламенту розглянути питання про його звільнення за його відсутності.

85. Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

86. Статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

87. Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у справі «Рисовський проти України» (Заява N 29979/04), у пункті 70 якого підкреслено особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

88. У пункті 71 цього ж Рішення ЄСПЛ також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74).

89. Верховний Суд звертає увагу й на те, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою і це закріплено у статті 1 Конституції України.

90. Основний Закон України у частині першій статті 8 проголошує й те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

91. Конституційний Суд України у підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02.11.2004 №15-рп/2004 охарактеризував верховенство права як панування права в суспільстві.

92. У цьому ж пункті мотивувальної чистини вищевказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

93. Беручи до уваги наведені вище положення законодавства, практику ЄСПЛ, колегія суддів наголошує, що в Україні, як у правовій державі, де на конституційному рівні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади, в тому числі законодавчої, повинні ефективно, вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб здійснювати свої повноваження, мають працювати над досягненням конкретних, вимірюваних цілей, тобто ефективно.

94. У пункті 143 рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) ЄСПЛ також зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.

95. У справі, що розглядається, судовим розглядом встановлено, що позивач не був повідомлений про розгляд питання щодо нього про звільнення з посади судді на позачерговому пленарному засіданні ВРУ, оскільки урядова телеграма, направлена на адресу суду, у якому працював ОСОБА_1 , останньому вручена не була у зв`язку з його перебуванням у період з 28.09.2016 по 05.10.2016 на стаціонарному лікуванні в Бориспільській центральній районній лікарні. Це підтверджується доданою до позовної заяви копією листка непрацездатності серії АДА №667885.

96. Про ці обставини відповідача було повідомлено листом від 28.09.2016 №396101.07/2016, підписаним в.о. голови Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 , який, відповідно до відбитку штампу вхідної кореспонденції ВРУ, було отримано Апаратом Верховної Ради України 29.09.2016 о 10:31 годин і зареєстровано за вх. №228523.

97. Як зазначає відповідач у своїх запереченнях на позов (а.с. 131), обговорення проекту постанови №3581-14 щодо звільнення з посади судді ОСОБА_1 проводилось на позачерговому пленарному засіданні ВРУ 29.09.2016 об 11 годині 49 хвилин, а о 12 годині 19 хвилин, проект цієї постанови було поставлено на голосування.

98. Наведене свідчить про те, що відповідач був обізнаний про факт неповідомлення позивача про розгляд питання щодо його звільнення з посади судді на позачерговому пленарному засіданні ВРУ, проведеного 29.09.2016, а також про неможливість його прибуття на це засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у медичній установі на стаціонарному лікуванні.

99. Разом з тим, відповідачем жодним чином не враховано таких обставин і, в порушення приписів статті 216-1 Регламенту ВРУ, прийнято спірну постанову за відсутності ОСОБА_1 .

100. Суд не бере до уваги наведених відповідачем аргументів про те, що 27.09.2016 прес-службою Апарату ВРУ на офіційному веб-сайті ВРУ, відповідно до розпорядження №352, було розміщено інформацію із запрошенням для участі суддів у розгляді на позачерговому пленарному засіданні питання щодо їх звільнення, в тому числі ОСОБА_1 , оскільки це не підтверджує фактичного повідомлення позивача про розгляд даного питання. Такі обставини свідчать лише про те, що відповідна інформація була доступна для ознайомлення, однак відповідач не подав доказів, які б достовірно підтверджували факт обізнаності позивача з вказаною інформацією, розміщеною у мережі інтернет, як і не підтверджено того, що ОСОБА_1 було відомо про наявність таких даних на веб-сайті ВРУ і про можливість ознайомлення з ними.

101. За таких обставин, невиконання відповідачем вимог частини п`ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ про обов`язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення щодо нього.

102. Ураховуючи викладене, Верховний Суд, повно, всебічно з`ясувавши обставини даної справи та перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, ретельно проаналізувавши наведені у позовній заяві аргументи і положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, дійшов висновку про те, що названі вище порушення ВРУ порядку адміністративної процедури розгляду питання про звільнення позивача з посади судді свідчать про незаконність прийнятої за наслідками такого розгляду спірної постанови та є підставою для її скасування.

103. Аналогічного висновку дійшла й Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №800/539/16, у якій предмет спору виник в подібних правовідносинах (постанова від 04.06.2019; провадження №11-248заі19), а також у постановах від 06.11.2018 у справі №800/606/16 (провадження №11-711заі18) та 13.11.2018 у справі №800/532/16 (провадження №11-712заі18).

104. Оскільки, як встановлено під час судового розгляду цієї справи, спірна постанова ВРУ є незаконною і, як наслідок, підлягає скасуванню, колегія суддів констатує наявність підстав для задоволення даного позову.

105. Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 266 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції, про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 №1614-VІІІ "Про звільнення судді".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.11.2020.

Головуючий суддя Н.В. Коваленко

Судді М.М. Гімон

О.П. Стародуб

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук