Справа № 520/11253/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд :
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2020 року, у виконавчому провадженні №61725732, яка винесена заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Савенковим Станіславом Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.
Протокольною ухвалою суду 05.11.2020 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.
В обґрунтування вимог заявленого позову позивачем зазначається, що 26.03.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44448018, а Постанова про відкриття виконавчого провадження № 61725732 про стягнення виконавчого збору винесена лише 06.04.2020 року, що, на думку позивача, є порушенням частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Зазначає, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, на підставі якого може бути відкрите виконавче провадження. В даному випадку 26.03.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44448018, а Постанова про відкриття виконавчого провадження №61725732 про стягнення виконавчого збору винесена лише 06.04.2020 року, що є порушенням частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 року відкрито провадження по справі.
Представником відповідача надано відзив на позов, в якому відповідач з вимогами заявленого позову не погодився (т. 1 а.с. 72-75).
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а відтак, при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області 18.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44448018 (т. 1 а.с.13-14)
Як встановлено за матеріалами справи старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Голвоного управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження ВП № 44448018 06.10.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у сумі 307587,80 грн. (т.1 а.с. 147).
Зазначена постанова позивачем не оскаржувалась.
Судом встановлено, що 26.03.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алексюк М.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. На підставі п 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні № 44448018. Також було припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення (т. 1 а.с. 15).
В подальшому, 06.04.2020 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Савенковим Станіславом Михайловичем було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №61725732 про стягнення виконавчого збору на підставі Постанови у ВП № 44448018 від 06.10.2015 року (а.с. 22-23).
Не погодившись з даною постановою ОСОБА_1 подав скаргу до відповідача на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просив скасувати постанову від 06.04.2020 року за ВП 61725732 (т. 1 а.с. 26-31).
Вважаючи, що Постанова від 06.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61725732 про стягнення з позивача виконавчого збору, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Також, статтею 27 Закону №1404 визначено виключний перелік умов, за яких виконавчий збір не стягується.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.
З огляду на викладене, враховуючи, що виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 1 частини першої статті 39 Закону №1404 та виконавчий збір не стягнуто, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, одночасно із закінченням виконавчого провадження, в повній мірі відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону №1404, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом зазначається, що позивач звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування постанови від 06.04.2020 року про відкриття відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору посилається фактично лише на ту обставину, що відповідачем пропущено передбачений статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" термін для її винесення.
Стосовно таких тверджень позивача судом зазначається, що згідно ч.3 статті 40 Закону №1404 виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Дійсно, в ході розгляду справи судом встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алексюк М.М. 26.03.2020 року в рамках ВП № 44448018 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, та лише 06.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61725732 про стягнення виконавчого збору з пропущенням передбаченого законом терміну.
Між тим, частиною 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Крім того судом зазначається, що судом не вирішується питання щодо правомірності стягнення виконавчого збору, а лише питання правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, оскільки як встановлено в ході розгляду справи боржником ОСОБА_1 доказів добровільної сплати виконавчого збору згідно виконавчого провадження ВП №44448018 згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.10.2015 - до матеріалів справи не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 06.04.2020 року ВП № 6125732 є правомірними та, як наслідок, відсутні підстави для скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2020 року, у виконавчому провадженні №61725732, яка винесена заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Савенковим Станіславом Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, з огляду на те, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, а позивач не довів обставини, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 листопада 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.