Справа № 640/7079/19
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Київ № 640/7079/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до третя особаОСОБА_1 Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3 Вища кваліфікаційна комісія суддів України
провизнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - Позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3 (далі також - Відповідач, член ВККС, член Комісії), в якій просить:

1. Визнати протиправними дії/бездіяльність Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3 по перевірці зошита практичного завдання 29.03.2018 судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 і виставлення 26 балів.

2. Визнати протиправними, незаконними дії/бездіяльність Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3 з неперевірки зошиту практичного завдання саме судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова - як такі, що слугують негативному сприйняттю судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 по особливо резонансній справі - кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених частиною третьою статті 110, частиною першою статті 258-3 Кримінального кодексу України, справа № 646/12397/14-к номер провадження 1-кп/644/482/18, та як такі, що перешкоджають здійсненню суддею Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 правосуддя та сприянню твердження, зі зверненням до ЄС з прав людини, про те, що українські суди та судді не в змозі розглянути особливо резонансну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених частиною третьою статті 110, частиною першою статті 258-3 Кримінального кодексу України, справа № 646/12397/14-к номер провадження 1-кп/644/482/18.

3. Стягнути з Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн. та перерахувати на адресу воїнів-інвалідів чи військовий госпіталь.

У ході судового розгляду справи, судом до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача залучено Вищу кваліфікаційну комісії суддів України (далі також - Третя особа, ВККС, Комісія).

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій/бездіяльності Відповідача щодо правильності перевірки зошиту практичного завдання кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді 29.03.2018, порушено права та інтереси Позивача шляхом прийняття 20.07.2018 рішення про не допуск до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання і визнання такою, що не відповідає займаній посаді. Такі дії Позивач також вважає посяганням на її репутацію, як судді та порядної людини.

Представник Відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому наголосив на відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Відповідач фактично був зарахований до штату ВККС наказом від 02.04.2018 № 94-к/тр, тобто вже після складання Позивачем іспиту, тож не міг порушити її права або законні інтереси. При цьому, представник Відповідача наголосив, що в цілому процедура кваліфікаційного оцінювання стосовно Позивача проведена Комісією у порядку та відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник Третьої особи подав суду письмові пояснення по суті позовної заяви, в яких зазначив про необґрунтованість заявлених Позивачем позовних вимог, оскільки під час складання практичного завдання за допомогою спеціального програмного комплексу «Code Station» було згенеровано унікальний код № 0074163, правильність якого перевірено як представником Комісії, так і Позивачем, у тому числі після виконання завдання було повторно перевірено правильність заповнення Позивачем особисто індивідуального коду на титульній сторінці зошита для виконання практичного завдання коду в індивідуальній картці; позаштатних ситуацій та підстав для складання протоколу реєстрації порушень під час реєстрації учасників на іспит та генерації індивідуальних кодів для виконання практичного завдання 29.03.2018 не виникло, що підтверджується відсутністю складених актів та протоколів; по завершенню виконання Позивачем практичного завдання текст модельного судового рішення, який друкувався нею на ноутбуці, уповноваженим представником Комісії було розтиражовано в одному екземплярі та невідкладно продемонстровано Позивачу, яка жодних зауважень щодо тексту не надала (протоколів та актів не складено); розтиражований текст практичного завдання Позивача в її присутності було скріплено з заповненою Позивачем титульною сторінкою зошита для виконання практичного завдання, що в сукупності свідчить про відсутність обставин перевірки та оцінювання Відповідачем зошита практичного завдання 29.03.2018 не Позивача, на які вона посилається як підставу для задоволення позовної заяви. Окрім наведеного, представником Комісії також зазначено, що остаточні оцінки усіх учасників іспиту за виконання практичного завдання визначались підсистемою «Іспит» спеціального програмного комплексу «Code Station» після проставляння індивідуальних оцінок кожним членом відповідної колегії Комісії шляхом автоматизованого визначення середнього арифметичного таких оцінок. При цьому, вказаною підсистемою, було успішно розпізнано авторів усіх робіт учасників іспиту; практичних робіт, авторів яких не вдалося знайти, а також авторів, практичні роботи яких не вдалося знайти підсистемою «Іспит» не виявлено. Тож, на думку представника Комісії, подання даної позовної заяви до суду є лише проявом незадоволення Позивачем отриманим результатом за виконане практичне завдання під час іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді.

Керуючись частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши у порядку письмового провадження подані учасниками справи (їх представниками) документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, указом Президента України від 34.01.2007 № 40/2007 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області вперше строком на п`ять років (том 1, а.с. 16).

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 09.02.2012 № 4375-VI ОСОБА_1 було обрано безстроково на посаду судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області (том 1, а.с. 17).

Указом Президента України «Про переведення суддів» від 06.11.2014 № 853/2014 суддю Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова та наказом голови Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.12.2014 № 1/110 «Про зарахування до штату суду суддю ОСОБА_1 » зараховано до штату відповідного суду з 03.12.2014 (том 1, а.с. 18-19, 20).

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - ВККС, Комісії) від 01.02.2018 № 8/зп-18 було призначено кваліфікаційне оцінювання суддів, зокрема і судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , а також встановлено черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання: перший етап - складення іспиту; другий етап - дослідження досьє та проведення співбесіди (том 1, а.с. 92-93).

Рішенням ВККС від 02.03.2018 № 33/зп-18 Комісія визначила графік проведення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання стосовно 1673 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, 29.03.2018 - для суддів місцевих судів (цивільна спеціалізація), у тому числі для Позивача (том 1, а.с. 95-97).

Також, рішенням ВККС від 02.03.2018 № 37/зп-18 Комісія визначила склад колегії Комісії з членів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для перевірки практичних завдань з цивільної спеціалізації, виконаних суддями 23, 27, 29 березня, 03, 25 квітня, 03, 07, 15 та 16 травня 2018 року під час призначеного рішенням Комісії від 02.03.2018 іспиту у межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді (том 1, а.с. 199-120).

Рішенням ВККС від 17.05.2018 № 108/зп-18 Комісія затвердила кодовані результати складеного суддями 29.03.2018 анонімного письмового тестування та виконаного практичного завдання, зокрема щодо Позивача, відповідно: 0064641 - 68,625 балів; 0074163 - 26 балів (том 1, а.с. 99-103). Вказаний код 0074163 зазначено в зошиті для виконання практичного завдання (том 1, а.с. 58-67).

Рішенням Комісії від 20.07.2018 № 1254/КО-18 вирішено визначити, що суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 не склала іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02.03.2018 № 33/зп-18, у зв`язку з чим їй було відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та, відповідно, визнано також, що не відповідає займаній посаді (том 1, а.с. 32-33).

Підставою для прийняття такого рішення стало отримання ОСОБА_1 за виконання практичного завдання - 26 балів, що в сукупності склало менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання (тобто, іспит не склала).

Натомість Позивач стверджує, що протиправність дій Відповідача полягає у тому, що 26 балів фактично виставлено не за результатом перевірки її зошита практичного завдання (вважає), тож Відповідачем також допущена протиправна бездіяльність щодо не перевірки зошита практичного завдання саме Позивача, що як наслідок призвело до прийняття ВККС рішення від 20.07.2018 про невідповідність займаній посаді.

Вважаючи такі дії/бездіяльність Відповідача протиправними, Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Поряд з цим представник Відповідача наголосив, що Відповідач прав або інтересів Позивача не порушував, оскільки, по-перше, Відповідача зараховано до штату Комісії на посаду члена ВККС лише з 02.04.2018, тобто після виконання Позивачем практичного завдання 29.03.2018; по-друге, Відповідач не входив до складу колегії Комісії з членів Комісії, визначених для перевірки практичних завдань з цивільної спеціалізації, виконаних суддями, зокрема 29.03.2018.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам і поясненням сторін (їх представників) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано, зокрема, норми Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі також - Закон № 1402-VIII), Регламенту ВККС, затвердженого рішенням ВККС від 13.10.2016 № 81/зп-16 (далі також - Регламент) та Порядку проведення іспиту та Методика встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затвердженого рішенням ВККС 04.11.2016 №144/зп-16 (у редакції рішення ВККС від 13.02.2018 № 20/зп-18) (далі також - Порядок), у відповідних редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, публічно-правовим спором згідно з КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій та предметом якого є рішення, дія чи бездіяльність, що на думку особи порушує її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, судом встановлено, що по-перше, Позивачем заявлено до Відповідача абсолютно протилежні за змістом позовні вимоги; по-друге, Позивачем у заявлених вимогах не конкретизовано предмет оскарження, а саме, що оскаржується - дія чи бездіяльність; по третє, виходячи з документально підтверджених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що між Позивачем та Відповідачем взагалі відсутній публічно-правовий спір у розумінні КАС України, оскільки Відповідач фактично не приймав участі у процесі перевірки (не перевірки) зошита практичного завдання 29.03.2018 Позивача, тож не міг жодним чином порушити її права, свободи або законні інтереси.

Окрім наведеного суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.

Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є, зокрема, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно з частинами першою, другою, десятою статті 85 Закону № 1402-VIII, кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

За результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення щодо допуску судді до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до статті 88 Закону № 1402-VIII, ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 92, пунктом 7 частини першої статті 93, частинами восьмою, дев`ятою, десятою статті 98 Закону № 1402-VIII, ВККС є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

ВККС більшістю голосів від її складу, визначеного законом, затверджує регламент, що визначає порядок роботи Комісії в межах, установлених цим Законом.

ВККС проводить кваліфікаційне оцінювання.

ВККС затверджує Регламент, в якому регулюються відповідно до цього Закону процедурні питання її діяльності.

Засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, її палат та колегій проводяться відкрито, крім випадків, установлених законом.

Засідання Комісії, її палат є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Комісії або палати відповідно.

Засідання колегії є повноважним, якщо у ньому беруть участь всі члени колегії.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Регламенту, організаційними формами діяльності Комісії є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі - залежно від питань, визначених Законом та цим Регламентом.

На засіданнях Комісія в порядку, визначеному цим Регламентом, вирішує питання процедурної діяльності, віднесені до її повноважень Законом, а також організаційні питання діяльності Комісії в цілому, її палат, колегій та секретаріату.

Засідання Комісії, її палат є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Комісії або палати відповідно.

Засідання колегії є повноважним, якщо в ньому беруть участь всі члени колегії.

Розгляд та вирішення питань на засіданнях і ухвалення рішень проводяться Комісією колегіально.

Згідно з підпунктами 4.13.1., 4.13.3., 4.13.4 пункту 4.13. розділу IV Регламенту, результатом вирішення питань діяльності Комісії, віднесених Законом до її компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності Комісії та секретаріату є рішення.

Рішення Комісії у пленарному складі ухвалюється більшістю від установленого Законом складу Комісії.

Рішення палати Комісії ухвалюється більшістю від складу палати з урахуванням членів іншої палати в разі їх залучення до участі в розгляді відповідного питання.

Рішення колегії Комісії ухвалюється більшістю голосів. У разі рівності голосів голос головуючого на засіданні є вирішальним.

Рішення ухвалюється тільки тими членами Комісії, які брали участь у розгляді питання на засіданні Комісії, крім випадків, передбачених Законом.

Таким чином, ВККС є колегіальним органом та колегіально приймає рішення членами Комісії у чітко визначеному законодавством порядку, тож предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства може бути рішення, дії чи бездіяльності саме Комісії, а не окремого її члена.

При цьому, адміністративні справи щодо законності актів ВККС розглядаються за правилами статті 266 КАС України, а саме у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів. Верховний Суд за наслідками розгляду справи може: визнати акт Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині; визнати дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії; застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу. Тож, такі справи не підлягають розгляду судом першої інстанції.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи в сукупності свідчить про те, що Відповідач прав, свобод або законних інтересів Позивача не порушував, з огляду на що позовні вимогі є необґрунтованими, отже не підлягають задоволенню у заявлений Позивачем спосіб. Відповідно, позовна вимога про стягнення з Відповідача моральної шкоди, як похідна, також не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач обов`язок щодо доказування виконав з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович