Справа № 560/1935/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1935/20

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача - Панчука Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2020 року Державне підприємство "Шепетівський військовий лісгосп" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 11.12.2019 № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 510,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.03.2020 № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 650 552,00 грн., пені 948 584,68 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.03.2020 № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 154021,45 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів податкового органу та відзначив, що останнім не доведено правомірність скасованих судом першої інстанції податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

З`ясувавши думку представника позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності представника апелянта, судова колегія, в призмі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, якою визначено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про можливість розгляду справи за даної явки сторін.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 04.03.2019 №94 про реорганізацію державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат", реорганізовано державне підприємство "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" () шляхом виділу з його складу відокремлених підрозділів, а саме: Мостиського військового лісництва, Прикарпатського військового лісгоспу, Сколівського військового лісгоспу, Старицького військового лісгоспу, Шепетівського військового лісгоспу, Чернівецького військового лісництва та створено державні підприємства "Мостиське військове лісництво", "Прикарпатський військовий лісгосп", "Сколівський військовий лісгосп", "Старицький військовий лісгосп", "Шепетівський військовий лісгосп", "Чернівецьке військове лісництво", до яких переходять за розподільчим балансом у відповідній частині майно, права та обов`язки, у тому числі щодо здійснення охорони захисту, використання та відтворення лісів на закріплених лісових земельних ділянках.

25.06.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис 1 001670 про проведення державної реєстрації юридичної особи - Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп". Також внесено дані, що Державне підприємство "Шепетівський військовий лісгосп" є правонаступником Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

У період з 28.10.2019 по 01.10.2019 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Шепетівського військового лісгоспу державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 25.10.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 25.10.2019, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 25.10.2019.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 08.11.2019 №0144/22-01-05-07/24972050 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Шепетівського військового лісгоспу державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат".

У висновках вказаного акта перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем:

1. норм п. 3.1, 3.2, 3.6 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу ІV Податкового кодексу України, податковий розрахунок за формою 1 ДФ за 1 квартал 2017 року, 4 квартал 2018 року та 2 квартал 2019 року подано з недостовірними відомостями податкової звітності, а саме не відображено нарахування та виплату фізичним особаам-підприємцям за отримані товари (послуги) у І кварталі 2017 року, в сумі - 120 грн для ОСОБА_1 , ІV кварталі 2018 року, в сумі - 16000 грн для ОСОБА_2 , ІІ кварталі 2019 року, в сумі - 100 для ОСОБА_2

2. пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п. 168.1, п. 168.4, п. 168, пп. "а", "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у перевіряємому періоді несвоєчасно перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 7221719,29 грн.

3. пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п. 168.1, п. 168.4 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у перевіряємому періоді несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету військовий збір в сумі 209850,73 грн.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем винесені відносно позивача:

1. податкове повідомлення-рішення форми від 11.12.2019 №, про накладення штрафних санкцій за платежем 11010100 в розмірі 510,00 грн;

2. податкове повідомлення-рішення від 11.12.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010100 на суму 8 997 983,58 грн;

3. податкове повідомлення-рішення форми від 11.12.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011000 у розмірі 155623,04 грн.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПС України, однак рішенням ДПС України від 16.03.2020 №9557/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги ДП "Шепетівський військовий лісгосп", податкове повідомлення-рішення форми від 11.12.2019 № залишено без змін, а скарга в зазначеній частині Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" без задоволення; скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС України у Хмельницькій області від 11.12.2019 № в частині визначення податку на доходи фізичних осіб за штрафною санкцією - 545777,38 грн., пені - 57900,75 грн. та № в частині визначення військового збору за штрафною санкцією - 1601,59 грн., а в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

В подальшому, ГУ ДПС України у Хмельницькій області відносно позивача винесені податкові повідомлення-рішення від 23.03.2020 № та №, з врахуванням рішення про результати розгляду скарги контролюючого органу вищого рівня Державної податкової служби України від 16.03.2020.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 11.12.2019 № та від 23.03.2020 № та №, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що є предметом розгляду даної справи, колегія суддів, виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось представником позивача, що під час проведення податкової перевірки було виявлено та підтверджено, наданими позивачем документами бухгалтерського обліку, факти неодноразового неперерахування ДП "Шепетівський військовий лісгосп" в період з січня 2016 по червень 2019 податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету в терміни, встановлені Податковим кодексом України.

Суд також зазначив, що позивачем не заперечувався факт порушення вимог податкового законодавства, тож спірним є питання щодо одночасного застосування контролюючим органом штрафних санкцій у розмірах 25%, 50% та 75% згідно з положеннями пункту 127.1 статті 127 ПК України.

Відповідно до Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу та сплатити його до бюджету до або під час виплати доходу. У разі якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується, ПДФО необхідно перерахувати до бюджету в місячний термін, наступний за останнім днем місяця, у якому відбулося таке нарахування (п.п. 168.1.2, 168.1.5 ПКУ).

Згідно з п.п. 168.1.4 ПК України, у випадку виплати доходу готівкою з каси підприємства, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), …, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п.п.14.1.180 ПК України)

У відповідності до ч.1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (ч.1 ст.115 ПК України).

Згідно з п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, приписами статті 127 Податкового кодексу України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

За вказаних обставин, судова колегія відхиляє аргументи позивача щодо неправильної кваліфікації податковим органом податкового порушення, оскільки, на його думку (позивача), в даному випадку має місце порушення правил сплати (перерахування) податків відповідно до ст.126, а не ст. 127 ПК України.

Зокрема, слід зауважити, що податковим правопорушенням відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно).

Відповідно до статті 127 ПК України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до ст. 127 ПК України в даному спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.

Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, також викладено в рішенні Верховного Суду України від 22.03.2016 по справі (813/6774/13-а), в якому зазначено, що положення статті 126 ПК щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.

Статтею 127 ПК встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

На підставі аналізу зазначених норм права судова колегія дійшла висновку, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.08.2020 року у справі №820/11382/15.

Підстави для відступу від вказаної позиції відсутні.

Відтак, застосування штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податків на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України можливо внаслідок неодноразового порушення пов`язаного з ненарахуванням, неутриманням та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу та ні.

Враховуючи, що контролюючим органом було встановлено неодноразове порушення позивачем вимог податкового законодавства за перевіряємий період, висновок суду першої інстанції про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 № є необґрунтованими.

Щодо правомірності нарахування контролюючим органом пені у відповідності до п. 129.1 ст. 129 КАС України, слід відзначити, що нарахування останньої розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі, у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. (п.п. 129.1.1, 129.1.2, 129.1.3).

Відповідно до вимог п. 129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Як встановлено під час перевірки, позивачем у перевіряємий період вчинялись порушення щодо перерахування податків на доходи фізичних осіб до бюджету у зв`язку із чим нараховано пеню у розмірі 948584,68 грн. у відповідності до вимог пп.129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, починаючи з грудня 2016 року.

Відносно збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з військового збору колегія суддів вказує на таке.

03.08.2014 набрав чинності закон України від 31.07.2014 №1621-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України", яким на період до 01.01.2015 запроваджений військовий збір.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", (набрав чинності з 01.01.2015), до Податкового кодексу України внесені зміни в частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (підпункт 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу Кодексу).

У підпункті 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидентів - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України; для 6нерезидентів - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.п. 1.3 п. 16-1підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України).

Вимоги щодо збільшення грошових зобов`язань з військового збору є похідними за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язані із збільшенням загального оподаткованого доходу як бази оподаткування і цим податком.

Під час перевірки встановлено, що позивачем при виплаті доходу фізичним особам не проведено перерахування військового збору в сумі 20985,73 грн., у зв`язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № відповідно до якого позивачу нараховано штрафні санкції в сумі 154021,45 у відповідності до ст. 127 ПК України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.12.2019 №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) у розмірі 510,00 грн., за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, судова колегія зазначає наступне.

В акті перевірки зафіксовано, що в перевіряємому періоді, позивачем проводились господарські операції: у І кварталі 2017 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ; у ІV кварталі 2018 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ; у ІІ кварталі 2019 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Здійснюючи оцінку обставин справи, суд першої інстанції виходив з того, що Державне підприємство "Шепетівський військовий лісгосп" не є податковим агентом у правовідносинах із фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та не мало обов`язку подавати звітність, а тому податкове повідомлення-рішення від 11.12.2019 №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) у розмірі 510,00 грн. необхідно визнати протиправним та скасувати.

Колегія судів не погоджується з позицією суду першої інстанції та відзначає наступне.

Відповідно до приписів п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України - 14.1.180. податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Статтею 18 ПК України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (п. 51.1 ст. 51 ПК України).

За вимогами п. 70.16 ст. 70 ПК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, самозайняті особи, податкові агенти подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам за своїм місцезнаходженням інформацію про фізичних осіб, що пов`язана з реєстрацією таких осіб як платників податків, нарахуванням, сплатою податків і контролем за дотриманням податкового законодавства України, із зазначенням реєстраційних номерів облікових карток платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта).

Відповідно до п.п. 47.1.3 п. 47.1 ст. 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть, окрім інших, податкові агенти.

Склад податкового правопорушення, передбаченого пунктом 176.2 (б) статті 176 Податкового кодексу України, становить невиконання обов`язку щодо подання у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

На підставі положень пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України за неподання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Тобто, в даному випадку, незалежно від того чи є фізична особа суб`єктом господарювання чи ні, і на якій системі оподаткування перебуває фізична особа-підприємець, позивач при нарахування (виплаті) доходу фізичним особам зобов`язаний відображати інформацію щодо такого доходу у податковому розрахунку за формою 1-ДФ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 року у справі №820/1989/17.

Всупереч викладеному, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у цій частині та скасовуючи податкове повідомлення-рішенням від 11.12.2019 №, виходив з безпідставності застосування штрафних санкцій у разі звільнення позивача від обов`язку утримання податку на доходи фізичних осіб з доходів, виплачених фізичним особам-підприємцям.

Натомість, судова колегія вважає податкове правопорушення доведеним, оскільки за змістом положень пункту 177.8 статті 177 Податкового кодексу України, пунктів 3.2 та 3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 № 49 нарахування доходів фізичним особам-підприємцям попадають у розрахунок за формою 1-ДФ у графи 3 та 3 «а» з ознакою доходу «157» - дохід, виплачений самозайнятій особі. Відтак у цій частині апеляційна скарга податкового органу підлягає задоволенню.

Таким чином, наведені обставини у своїй сукупності та здійснений аналіз норм чинного податкового законодавства, свідчать про помилковість позиції позивача, з якою погодився і суд першої інстанції, та виконання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, процесуального обов`язку доказування та доведеності правомірності своєї позиції у спірних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 листопада 2020 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.