Справа № 420/3634/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3634/20

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

рішення суду 1 інстанції прийнято у

м. Одеса, 10 липня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлій О.О., Єщенко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000032/2 від 04.03.2020 року, картки відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500070/2020/00130 від 04.03.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, оскільки для митного оформлення імпортованих товарів ТОВ «Таврія-В» надало документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, вказані документи на думку позивача не містять розбіжностей та є достатніми для визначення митної вартості за першим методом за ціною договору.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року, позовну заяву ТОВ «Таврія-В» задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000032/2 від 04.03.2020 року; визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500070/2020/00130 від 04.03.2020 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Одеська митниця Держмитслужби звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначила про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення у даній справі, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню, як незаконне та необґрунтоване.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що подані до митниці документи для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією № UA500070/2020/208334 від 04.03.2020 року містили розбіжності, у цих документах були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, а саме: у порушення вимог контракту № 185 від 07.09.2015 року не було надано сертифікату походження товару; у поданій до митного оформлення митній декларації зазначено код товару відмінний від вказаного у митних деклараціях країни відправлення; в банківському платіжному документі вказано дату інвойсу відмінну від вказаної у митній декларації. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Товариством на запит митного органу не було надано в повному обсязі додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, у зв`язку із чим апелянт вважає правомірним прийняття спірних картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500070/2020/00130 від 04.03.2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000032/2 від 04.03.2020 року. Відтак, Одеська митниця Держмитслужби просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Таврія-В».

28.09.2020 року за вхід. № 18896/20 від ТОВ «Таврія-В» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказав про необґрунтованість доводів апелянта та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та наголосив, що ним були подані для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, які у повній мірі дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом за ціною договору. Одеською митницею, на думку позивача у справі, не було обґрунтовано у чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій Товариством.

В судове засідання, призначене на 03.11.2020 року об 11:30 год. сторони або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи.

03.11.2020 року за вхід. № 21678/20 від представника ТОВ «Таврія-В» до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження з урахуванням вимог ст.ст. 311, 313 КАС України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07 вересня 2015 року між ТОВ «Таврія-В» (покупець) та Компанією «GUANGZHOU YUEHUA SHOES CO.,LTD» (Китай) (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт на поставку товару №185, за яким продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому контракті, передавати у власність покупцеві товари, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймати та оплачувати товар. Товар, що поставляється, має бути виготовлений і поставлений в повній відповідності з вимогами та умовами контракту, і по цінах, вказаними в Специфікаціях до цього контракту, які є невід`ємною частиною (аркуші справи 47-54).

Відповідно до п. 2 вказаного контракту, загальна сума контракту складає суму всіх специфікацій, які будуть підписані сторонами впродовж терміну дії цього контракту. Вартість одиниці товару вказана в специфікаціях до цього контракту.

Ціна товару розуміється згідно умов FOB-CHIWAN (відповідно до «Інкотермс-2010») і включає вартість завантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість тари, вартість пакування та маркування товару, не включаючи податки і мита на територію України. Найменування, ціна і кількість товару, що поставляється, узгоджується сторонами в специфікаціях, які підписуються на кожну окрему партію товару і є невід`ємними частинами цього контракту. Зміна ціни товару в ході виконання контракту узгоджується сторонами додатково. Одностороння зміна ціни на узгоджену сторонами партію товару забороняється.

Відповідно до умов зазначеного контракту на митну території України поставлений товар: взуття з підошвою та верхом з полімерних матеріалів, вага брутто - 18895 кг, вага нетто 16599 кг, ціна товару 83950,56 USA.

З метою митного оформлення вищезазначеного товару, 04.03.20120 року декларантом до Одеської митниці Держмитслужби подана митна декларація №UA500070/2020/208334, в якій митна вартість визначена за основним методом за ціною контракту №185 від 07 вересня 2015 року, та документи, які підтверджують вартість товару, зокрема:

- зовнішньоекономічний контракт №185 від 07.09.2015 року;

- пакувальні листи б/н від 14.01.2020 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) РІ1909022 від 14.01.2020 року;

- коносамент WMS20010619 від 21.01.2020 року;

- автотранспортні накладні №53346, №53348, №53349 від 03.03.2020 року;

- декларація про походження товару РІ1909022 від 14.01.2020 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 21.10.2019року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару SIEV0003853 від 22.02.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 22.04.2016 року, №2 від 01.11.2017 року, №3 від 01.11.2018 року;

- специфікація №5 від 24.09.2019 року;

- копії митних декларацій країни відправлення від 15.01.2020 року №60100519, №60100543, №60100565.

За результатами розгляду декларації від 04.03.2020 року №UA500070/2020/208334, та доданих до неї документів, Одеською митницею Держмитслужби складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів №UA500070/2020/00130 від 04.03.2020 року та прийнято рішення від 04.03.2020 року № UA500070/2020/000032/2 про коригування митної вартості товарів (том 1 а.с. 28-32).

В обґрунтування прийнятих рішень, Одеською митницею Держмитслужби вказано, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у п. 4.2.4 Контракту №185 від 07.09.2015 року передбачено надання сертифікату походження товару, однак до митного оформлення цей документ не надавався;

2) в митних деклараціях країни відправлення вказано коди товару: , , однак в поданої ЕМД вказано інший код товару ;

3) в банківському платіжному документі вказано інвойс №РІ1909022 від 24.09.2019 року, в ЕМД вказана інша дата, а саме 14.01.2020 року.

Декларанту запропоновано відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад митної декларації країни відправлення.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечувалось відповідачем, ТОВ «Таврія-В» на вимогу митного органу надіслано електронне повідомлення №04/03 від 04.03.2020 року про неможливість надання додаткових документів.

Товар декларантом розмитнений зі сплатою митних платежів, визначених митним органом та випущений у вільних обіг з наданням гарантій у відповідності до Митного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими митним органом карткою відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, ТОВ «Таврія-В» звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані до митного оформлення товару усі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо. Суд першої інстанції вважав, що відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, що надані Товариством документах містили розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей у підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Також, суд попередньої інстанції звернув увагу, що окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга статті 53 МК України визначає перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у цій нормі.

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).

За приписами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК України).

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Водночас, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19).

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Як встановив суд першої інстанцій, під час митного оформлення імпортованого товару Товариство надало Митниці документи відповідно до частини другої статті 53 МК України, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товару, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Таврія-В» надало для підтвердження визначеної за першим методом ціни імпортованого товару: контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, дані прас-листа, пакувального листа не суперечать один одному та відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару, тощо.

Колегія суддів критично оцінює твердження апелянта про неможливість підтвердження визначення митної вартості товару за першим методом, у зв`язку із ненаданням сертифікату походження товару, зазначення в ЕМД коду товару, відмінного від коду товару вказаного в митних деклараціях країни відправлення а також зазначенням в банківському платіжному документів дати інвойсу іншої, аніж вказана в ЕМД, з огляду на наступне.

Аналізом приписів ст.. 43 МК України колегією суддів встановлено, що сертифікат про походження товару є документом, що підтверджує країну походження товару.

При цьому, у розумінні приписів ст.53 МК України сертифікат про походження товару не є таким, що подається декларантом до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості.

З урахуванням зазначеного, судова колегія наголошує, що за приписами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, у митного органу були відсутні підстави вимагати у декларанта подання сертифікату про походження товару.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з твердженням ТОВ «Таврія-В» про те, що перевірка виконання компанією продавцем умов договору купівлі-продажу товарів не відноситься до повноважень Одеської митниці, у зв`язку із чим зауваження апелянта про ненадання на виконання умов контракту № 185 від 07.09.2015 року сертифікату походження товару, як підстави для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару, є хибним.

Між тим, самим же митним органом у оскаржуваній картці відмови № UA500070/2020/00130 від 04.03.2020 року у переліку документів, що були надані уповноваженою особою декларанта разом з митною декларацією, вказана декларація про походження товару від 14.01.2020 року № РІ1909022, яка у розумінні ст. 43 МК України є одним з документів, який підтверджує країну походження товару.

Щодо коду товару, суд апеляційної інстанції встановив, що як зазначав позивач у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу, перед подачею митної декларації декларантом було здійснено фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, та декларант дійшов висновку, що товар, який декларувався за митною декларацію більш відповідає коду , ніж коду вказаному у митній декларації країни відправлення .

Водночас, на думку судової колегії, обрання декларантом іншого коду при декларуванні товару, ніж той, що вказаний у експортній митній декларації ніяк не впливало на розмір митних платежів, оскільки обидва коди та НОМЕР_1 ) передбачають сплату однакової ставки мита 10%.

Також, апеляційний суд вважає ґрунтованими зауваження суду першої інстанції, що зазначення коду , вказаного продавцем, у МД країни відправлення є технічною помилкою, позаяк такого коду взагалі не існує в класифікації УКТ ЗЕД, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги стосовно зазначення в митних деклараціях країни відправлення коду товару: , відмінного від вказаного у поданій ЕМД коду товару є такими, що не заслуговують уваги.

Неспроможними на думку судової колегії є аргументи апелянта про зазначення в банківському платіжному документі б/н від 21.10.2019 року інвойсу №РІ1909022 від 24.09.2019 року, а в ЕМД іншої дати - 14.01.2020 року, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, виданню остаточного рахунку-фактури (інвойсу) №РІ1909022 від 14.01.2019 року передувало видання продавцем попереднього інвойсу (проформи інвойсу) №РІ1909022 від 24.09.2019 року, дата якого і вказана у розділі Details of payment SWIFT документів від 21.02.2020 року.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, банківський платіжний документ б/н від 21.10.2019 року містить всіх необхідних реквізитів, зокрема номеру і дати контракту, номеру та дати специфікації, номеру інвойсу, печатки банківської установи, необхідних для ідентифікації платежу за даною поставкою імпортованого товару за Контрактом №185 від 07.09.2015 року.

Зважаючи на встановлені судом попередньої інстанції обставини на підставі оцінки доказів, яка відповідає правилам, встановленим нормам статті 90 КАС, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликають сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Судом першої інстанції надано правильну правову оцінку доводам відповідача щодо розбіжностей в наданих Товариством документах, як таким, що суперечать іншим доказам у справі.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі № 420/3634/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.