Справа № 280/4342/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Справа № 280/4342/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, буд. 32, м. Запоріжжя, 69104) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі відповідач, УСЗН ЗМР), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про відмову у призначенні житлової субсидії, яке оформлено протоколом №8 від 17.03.2020;

зобов`язати комісію по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району повторно розглянути звернення позивача про призначення житлової субсидії від 21.05.2020 та прийняти по ній відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

зобов`язати відповідача поновити виплату субсидії позивачу з моменту її припинення;

зобов`язати відповідача забезпечити розгляд питань про призначення житлової субсидії позивачу на наступний період з травня 2020 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №247.

Крім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийняті спірного рішення відповідачем не дотримано процедуру відмови у призначені субсидії на житлово - комунальні послуги. Крім того, якщо одержувачем подарунку є член сім`ї першого ступеня спорідненості (діти, подружжя, батьки) або другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід, онуки), то його дохід оподатковується за нульовою ставкою, а відтак зазначити в річній майновій декларації у складі загального річного доходу вартість такого майна - позивач не повинна була. Однак, відповідачем не були взяті до уваги зазначені обставини та винесено спірне рішення. В зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 06.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

20.07.2020 від УСЗН ЗМР надійшов відзив в якому зазначено, що перевіркою було встановлено, що позивачем неповідомлено про набуття права власності її сином, ОСОБА_2 , на 1/2 частку квартири на суму 200802 грн., чим порушено вимоги п.90 Положення «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». В зв`язку з зазначеними обставинами, 17.03.2020 відповідачем було прийнято рішення про припинення надання житлової субсидії позивачу з 01.02.2020. Вважає рішення обґрунтованим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УСЗН ЗМР як отримувач житлової субсидії з листопада 2017 року.

До грудня 2018 року житлова субсидія надавалася позивачу відповідно до відомостей, вказаних нею у заявах про призначення житлової субсидії та деклараціях про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 14.11.2017, 20.07.2018, 02.11.2018.

03.12.2018 позивач звернулася до відповідача та подала нову заяву та декларацію для призначення житлової субсидії в зв`язку зі зміною складу осіб зареєстрованих в житловому приміщенні (за адресою отримання субсидії зареєструвалася мати заявниці - ОСОБА_3 1953 р. н.).

При цьому у розділі V декларації позивачем не було вказано інформацію про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі оплати, набуття права власності в іншій законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії.

Посадовою особою відповідача була проведена перевірка достовірності та повноти інформації про майновий стан, наданої позивачем для призначення житлової субсидії.

За наслідками перевірки було встановлено, що позивачем не було повідомлено відповідача про набуття права власності її сином, ОСОБА_2 , на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 200802 гривень (двісті тисяч вісімсот дві грн. 00 коп.) згідно з договором дарування частки квартири від 22.11.2018 №2672.

17.03.2020 районною комісією по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлової субсидії, пільг та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям було прийнято рішення про припинення надання житлової субсидії позивачу з 01.02.2020 (протокол засідання комісії від 17.03.2020 №8).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 9 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону, до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, вбачається, що єдиним органом який може визначати умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначені Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення №848).

Пунктом 3 Положення №848 (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія.

Відповідно до пункту 4 Положення №848, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (абз. 1 пункту 9 Положення №848).

Відповідно до пункту 5 вказаного Положення, житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. №1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії» (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129).

Згідно з п.22 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Приписами пункту 24 Положення №848 визначено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

В травні 2019 року позивач надала заяву в довільній формі в якій повідомила, що змін в складі зареєстрованих, сімейному стані та в інших обставинах, що зазначаються у розділах IV, V декларації, не відбулося.

Відповідно до пункту 90 Положення №848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо:

зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зазначених в абзацах третьому, четвертому і шостому пункту 78 цього Положення;

зміни соціального статусу членів домогосподарства;

зміни у складі сім`ї члена домогосподарства;

зміни переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання;

зміни переліку витрат на управління багатоквартирним будинком;

зміни управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання;

настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_2 , отримано у власність 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 200802 гривень (двісті тисяч вісімсот дві грн. 00 коп.) згідно з договором дарування частки квартири від 22.11.2018 №2672, при цьому позивач не поінформував про зазначену обставину, чим порушив вимоги п.90 Положення №848.

Таким чином відповідачем правомірно винесене спірне рішення про припинення надання житлової субсидії.

Позивач вважає вказане рішення комісії неправомірним, обґрунтовуючи свою позицію пунктами 15, 20 Положення №848, які встановлюють умови, за наявності яких, комісією може бути прийнято рішення про призначення субсидії (п.15. Положення), або відмовлено у її призначенні (п.20 Положення).

Таке посилання позивача на вказані пункти Положення №848 є недоречним, оскільки у вказаних правових нормах мова йде про підстави призначення та відмови у призначенні житлової субсидії, а не про припинення вже наданої субсидії.

Правовими нормами Положення №848 передбачено окремий порядок та підстави припинення вже наданої житлової субсидії.

Відповідно до абз.5 пункту 119 Положення №848 за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли: громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.

Також є безпідставним твердження позивача, з посиланням на п.60 Положення №848, про неповідомлення його про прийняття рішення про припинення надання субсидії протягом трьох календарних днів, оскільки у вказаному п. 60 Положення №848 мова йде про строки прийняття рішень (10 календарних днів) та про їх види.

Триденний строк на повідомлення про прийняте рішення передбачено пунктами 61, 62, 63 Положення №848, однак вказаний строк стосується повідомлення про прийняті рішення про:

- призначення (не призначення) житлової субсидії (п.61 Положення №848);

- відмову у призначенні житлової субсидії (п.62 Положення №848);

- подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії (п. 63 Положення №848),

а отже ніяк не стосується рішення про припинення субсидії.

Як зазначив відповідач у наданому відзиві, інформування про прийняте комісією рішення було здійснено відповідачем шляхом направлення повідомлення про припинення житлової субсидії та повернення коштів №06-1549 від 22.05.2020 за адресою реєстрації позивача.

В обґрунтування своєї позиції відносно права не зазначати у розділі V декларації про доходи та майновий стан, яка подається для призначення житлової субсидії, інформацію про наявність у власності сина позивача 1/2 частки квартири, позивач посилається на Податковий Кодекс України (п. 292.3 ст. 292, а також розділ IV п. 165.1.15).

Однак, нормою п.90 Положення №848 передбачено обов`язок громадянина, якому призначено житлову субсидію протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про певні обставини, зокрема і щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 Положення, а саме: набуття у власність будь-ким із складу домогосподарства або членом сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення будь-якого товару довгострокового вжитку на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень (як вже зазначалося вище).

Жодна з норм Податкового кодексу України не звільняє громадянина від обов`язку зазначати вищевказану інформацію про майно під час подання декларації для призначення житлової субсидії.

Таким чином, посилання позивача на норми Податкового кодексу України не є доречним, оскільки ці норми стосуються річної майнової декларації та коштів, які підлягають (не підлягають) оподаткуванню, та не стосуються декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, яка подається за формою, встановленою Мінсоцполітики (п. 43 Положення №848).

Щодо порушення, на думку позивача, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.032020 р. №247, слід зазначити, що:

По-перше: засідання районної комісії по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлової субсидії, пільг та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, на якому було прийнято Рішення про припинення надання житлової субсидії позивачу з 01.02.2020, відбулося 17.03.2020, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України зазначеної постанови.

По-друге: ані зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, ані іншими нормативно-правовими актами на період дії карантину не скасовано (призупинено) дію Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» відповідно до якого Міністерством соціальної політики України було направлено інформацію щодо здійснення верифікації достовірності та повноти інформації про майновий стан, що подано громадянами, які звернулися за призначенням житлової субсидії та відповідно до якої, в свою чергу, відділом державних соціальних інспекторів управління було проведено перевірку достовірності та повноти інформації про майновий стан, наданої позивачем для призначення житлової субсидії.

Не скасовано (призупинено) на час дії карантину також і дію п. 9 Положення №848, яким зазначено: призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Тому, управління продовжує виконувати свої обов`язки щодо контролю за призначенням та цільовим використанням житлової субсидії.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку, визначеному Положенням №848. В свою чергу, на громадян, яким призначено субсидію, покладає обов`язки, визначені Положенням № 848, зокрема, повідомляти про зміни у майновому стані позивача або родини позивача. Наслідком невиконання цього обов`язку, визначеного пунктом 90 Положення №848, є припинення надання раніше призначеної субсидії.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином суд вважає, що відповідач, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність винесенння спірного рішення.

В зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, буд. 32, м. Запоріжжя, 69104) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль