Справа № 300/577/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/577/20 пров. № А/857/12443/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі №300/577/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Гундяк В.Д., час ухвалення 11:47 год., місце ухвалення м. Івано-Франківськ),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним виконавцем Галицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправно у виконавчому провадженні №55410849 винесено постанову від 11.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн., яка є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазнає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що у судовому засіданні висловлювалися аргументи, які підтверджують неможливість виконання рішення Галицького районного суду від 27.02.2017 року з огляду на незрозуміле формулювання його резолютивної частини. Зокрема, у ній не вказано конкретних дій, які мала б виконати позивач для виведення літньої кухні ОСОБА_2 із зони вітрового підпору. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Представник позивача повідомлений про дату судового розгляду за його номером телефону особисто, відповідачу надіслана судова повістка на офіційну електронну адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що головним державним виконавцем Галицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стасюком Іваном Івановичем винесено постанову від 11.02.2020 року ВП №55410849 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1 700 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду про зобов`язання ОСОБА_1 провести перебудову житлового будинка, що будується за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що у відповідача були наявні всі законні підстави для прийняття оскарженого рішення про накладення штрафу.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання судового рішення, регулюються в першу чергу Законом України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент їх виникнення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 вищевказаного Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1 та 2 статті 63 Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що рішення суду по справі №341/1885/15 станом на 11.02.2020 залишилось не виконаним.

Дана обставина згідно частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, як така, що визнається учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 75 Закону виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Таким чином правомірність рішення державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу має бути підтверджена не тільки фактом невиконання позивачем рішення суду, але і відсутністю в ОСОБА_1 , як боржника, поважних причин, які б зумовили неможливість виконання цього рішення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач визнає факт невиконання судового рішення, однак їй не зрозуміло яким чином вона має його виконати, оскільки в рішенні немає конкретних вимог для зміни конструкції будинку.

На переконання суду нерозуміння ОСОБА_1 судового рішення не звільняє її від обов`язку виконання цього рішення і не може бути визнано поважною причиною його невиконання.

Зокрема згідно ч. 1 ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_1 звертався з заявою про роз`яснення судового рішення. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області в задоволенні заяви відмовлено, однак дана ухвала ні позивачем, ні її представником не оскаржувалась.

Таким чином, у відповідача були наявні всі законні підстави для прийняття оскарженого рішення про накладення штрафу.

Щодо тверджень апелянта на те, що державним виконавцем протиправно не встановлено поважних причин невиконання рішення суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повідомлення про такі причини та доведення їх поважності, як слідує з системного аналізу приписів Закону України «Про виконавче провадження», є обов`язком боржника, а не державного виконавця, який лише перевіряє наявність таких причин та їх поважність.

Також є безпідставними посилання апелянта на невідповідність судового рішення постанові Пленуму Верховного Суду України, так як державний виконавець позбавлений можливості надання оцінки судовому рішенню, яке він виконує.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки бездіяльність позивача з виконання судового рішення у даному випадку не відповідає вимогам чинного законодавства України та не встановлено будь-яких поважних причин невиконання судового рішення позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі №300/577/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик