Справа № 725/4647/20
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/4647/20
Номер провадження 2-а/725/185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який представляє інтереси громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , який представляє інтереси громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), звернувся до суду з позовом до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Зазначив, що 21.09.2020 року громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було затримано представниками Прикордонної поліції Румунії на напрямку 764 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону, що навпроти ділянки відповідальності відділу прикордонної служби «Красноїльськ» Чернівецького прикордонного загону, за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію. 28.09.2020 року відносно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було винесене рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства. Вважає, що Рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства від 28.09.2020 року прийняте відносно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позов, в якому просив відмовити в позові в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23.09.2020 року о 10 год. 00 хв. громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення прикордонно-представницької зустрічі із представниками Прикордонної поліції Румунії, в рамках прискореної процедури реадмісії (у відповідності до Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (угоду ратифіковано Законом №116-VI від 15.01.2008 року, ВВР, 2008, №9, ст.86) був переданий представникам Чернівецького прикордонного загону. Діючи в складі групи осіб, даний громадянин вчинив незаконне перетинання державного кордону із України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон, внаслідок чого 21.09.2020 року о 23:20 год. був затриманий представниками Прикордонної поліції Румунії на напрямку 764 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону, що навпроти ділянки відповідальності відділу прикордонної служби «Красноїльськ» Чернівецького прикордонного загону, у зв`язку із чим відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

На думку Відповідача, позивач ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) своїми діями порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, затриманий у межах контрольованого прикордонного району після незаконного перетинання державного кордону, у зв`язку із чим відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підлягає примусовому поверненню до країни походження.

28.09.2020 року виконувачем обов`язки начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чернівецького прикордонного загону майором Вадимом Скибою за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства /а.с.10/.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.09.2020 року №725/4256/20 Чернівецькому прикордонному загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України було відмовлено у затриманні гр. ОСОБА_4 з метою його ідентифікації, оскільки особу було встановлено у судовому засіданні /а.с.12-13/.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.09.2020 року №723/4103/20, гр. Республіки Алжир ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді у розмірі 8500 грн. Під час розгляду даної справи ОСОБА_4 пояснив, що помилково скоїв дане адміністративне правопорушення, щиросердечно розкаявся та повідомив, що готовий понести відповідальність так як бажає продовжити навчання в Україні /а.с.11/.

Громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_4, проживає на території України з листопада 2018 року та на даний час навчається на другому курсі Українсько-польського вищого навчального закладу «Центрально-Європейський університет» на факультет міжнародних відносин на денній формі навчання, а також має місце проживання, зокрема: АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Як вбачається із оскаржуваного рішення від 28.09.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, підставою для прийняття такого рішення відносно гр. Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_4 було те, що постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.09.2020 року №723/4103/20 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Однак, суд звертає увагу, що на момент винесення оскаржуваного рішення, постанова Сторожинецького районного суду не набрала законної сили.

У частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,-за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де також встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України"Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства",іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закон України статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

При цьому, частиною четвертою статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Положеннями частини першої статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент затримання громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), у останнього були законні підстави для перебування на території України: позивач ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) прибув до України 13.11.2018 року на підставі закордонного паспорта № НОМЕР_1 . В подальшому 10.12.2018 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), органом 8001, було видано посвідку № НОМЕР_2 на тимчасове проживання на території України із терміном дії до 01.12.2019 року. Відповідно до довідки №1193 від 02.12.2019 року, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), 27.08.2019 року вступив до Українсько-польського вищого навчального закладу «Центрально-Європейський університет» на факультет міжнародних відносин на денну форму навчання. Термін закінчення навчання 01.09.2023 року /а.с.5-9/.

У відзиві представник відповідача також зазначає, що 25.09.2020 року на адресу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області було скеровано повідомлення щодо факту затримання громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) та уточнення інформації стосовно наявності (або відсутності) посвідки на тимчасове проживання в Україні у останнього /а.с.25/. 25.09.2020 року на адресу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області було скеровано повідомлення, де було порушено клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_2 /а.с.26/. 30.09.2020 року на адресу Чернівецького прикордонного загону надійшла відповідь від ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. Зі змісту вказаного листа стало відомо, що ОСОБА_2 було скасовано посвідку на тимчасове проживання /а.с.27/.

Відповідно до п. 18 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. 13 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Враховуючи викладене, відповідач, в даній справі, у відзиві наданому суду не довів наявності підстав для видворення позивача, оскільки на момент затримання ОСОБА_2 мав при собі посвідку на тимчасове проживання в Україні, яка була скасована вже після затримання останнього.

Наведене доводить, у позивача явність всіх законних правових підстав для його проживання в Україні в момент затримання. В той же час, за наявності у відповідача коштів та законних підстав для перебування в Україні, процедура видворення і затримання іноземця не може бути застосована до відповідача.

Законність перебування позивача на території України, доводиться фактом його навчання у Українсько-польського вищого навчального закладу «Центрально-Європейський університет» на факультет міжнародних відносин на денну форму навчання, посвідка № НОМЕР_2 на тимчасове проживання на території України із терміном дії до 01.12.2019 року, посвідка № НОМЕР_3 на тимчасове проживання на території України строком до 01.09.2023 року.

Належних доказів, порушення позивачем норм ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", на момент прийняття оскаржуваного рішення у відповідача не було, а адміністративне правопорушення визначене диспозицією статті 204 КУПАП не передбачає порушення законодавства про правовий статус іноземців та вчинення дій, які суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , який представляє інтереси громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 19, 26, 61, 62 Конституції України, ст. ст. 13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 1, 3, 4, 26, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", п.10 Розділу І, п. 2 Розділу ІІ Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», зареєстрованої в Мінюсті за № 806/21119 від 21.05.2012 року, ст. ст. 9, 241-246, 250, 268,288, 289, 371 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної служби України від 28.09.2020 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Іщенко І. В.