Справа № 500/2579/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2579/20

03 листопада 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи у Заліщицькому районному комбінаті обслуговування населення та Малому підприємстві «Фокус». А тому, позивач вважає такі дії позивача протиправними.

Ухвалою від 18.09.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 09.10.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

До страхового стажу не зарахований період роботи з 01.01.1993 по 18.12.1998 , оскільки у записі №4 в трудовій книжці відомості про дату та номер наказу про звільнення дописаний іншим почерком та іншою кульковою ручкою тобто вищезазначений запис в трудовій книжці позивача проведений із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Інші підтверджуючі документи за вказаний період у матеріалах пенсійної справи відсутні.

Також варто зазначити, що період роботи позивача з 20.01.1981 по 31.12.1992 Заліщицькому райпобуткомбінаті, що в подальшому реорганізовано у Мале підприємство "Фокус" зарахований до страхового стажу відповідно до даних про нарахування заробітної плати згідно архівних довідок виданих сектором архівної роботи Заліщицької РДА №23 від 23.01.2020, № 204 від 30.10.2019 та №12 від 16.01.2020, оскільки на печатці про прийняття звільнення немає коду організації, що передбачає п.7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №118 (далі - Положення №118).

Враховуючи вищенаведене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не має законодавчих підстав зарахувати періоди роботи позивача згідно трудової книжки від 01.02.1981 по 31.12.1992 та з 01.01.1993 по 18.12.1998 та просив в задоволенні позову відмовити.

09 жовтня 2020 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 03.11.2020 о 11:45 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд даної справи без його участі в порядку письмового провадження. Просив позовні вимоги задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд даної справи без його участі в порядку письмового провадження. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду клопотання сторін у справі в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж за матеріалами пенсійної справи становить 27 років 1 місяць 26 днів (по 30.11.2019). При цьому, до страхового стажу позивача зараховані наступні періоди:

01.09.1976-04.05.1978 - навчання у вищих/середніх навчальних закладах;

05.05.1978-30.05.1980- військова служба;

01.02.1981-31.08.1982

01.10.1982-31.07.1987

01.09.1987-30.11.1987

01.01.1988-13.01.1989

01.03.1989-30.04.1989

01.09.1989-30.09.1989

01.02.1990-31.03.1990

01.07.1990-31.07.1990

01.12.1990-31.12.1990

01.04.1991-30.041991

01.12.1991-31.01.1992

01.04.1992-30.04.1992

01.12.1992-31.12.1992

01.07.2000-31.12.2000

01.04.2001-31.12.2003

01.01.2007-31.12.2007

01.01.2008-30.11.2019.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний період за умови здійснення відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не менше, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період визначений за кожний місяць пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про зарахування періодів роботи з 01.01.1993 по 18.12.1998 у Заліщицькому районному комбінаті обслуговування населення та Малому підприємстві «Фокус». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №2662-2478/К-02/8-1900/20 від 17.08.2020 відмовлено у зарахуванні вищезазначених періодів.

Відповідачем не було зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи у Заліщицькому районному комбінаті обслуговування населення та Малому підприємстві «Фокус»: з 20.01.1981 по 31.01.1981 - 0 років 0 місяців 12 днів; з 01.09.1982 по 30.09.1982 - 0 років 0 місяців 30 днів; з 01.08.1987 по 31.08.1987 - 0 років 0 місяців 31 день; з 01.12.1987 по 31.12.1987 - 0 років 0 місяців 31 день; з 01.02.1989 по 28.02.1989 - 0 років 0 місяців 28 днів; з 01.05.1989 по 31.08.1989 - 0 років 3 місяці 31 день; з 01.10.1989 по 31.01.1990 - 0 років 3 місяці 31 день; з 01.04.1990 по 30.06.1990 - 0 років 2 місяці 30 днів; з 01.08.1990 по 30.11.1990 - 0 років 3 місяці 30 днів; з 01.01.1991 по 31.03.1991- 0 років 2 місяці 31 день; з 01.05.1991 по 30.11.1991- 0 років 6 місяців 31 день; з 01.02.1992 по 31.03.1992 - 0 років 1 місяць 31 день; з 01.05.1992 по 30.11.1992 - 0 років 6 місяців 31 день; з 01.01.1993 по 18.12.1998 - 5 років 11 місяців 18 днів. Всього до страхового стажу не було зараховано 9 років 2 місяці 6 днів, оскільки у записі №4 в трудовій книжці відомості про дату та номер наказу про звільнення дописаний іншим почерком та іншою кульковою ручкою тобто вищезазначений запис в трудовій книжці позивача проведений із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Інші підтверджуючі документи за вказаний період у матеріалах пенсійної справи відсутні.

А також період роботи позивача з 20.01.1981 по 31.12.1992 в Заліщицькому райпобуткомбінаті, що в подальшому реорганізовано у Мале підприємство "Фокус" зарахований до страхового стажу відповідно до даних про нарахування заробітної плати згідно архівних довідок виданих сектором архівної роботи Заліщицької РДА №23 від 23.01.2020, № 204 від 30.10.2019 та №12 від 16.01.2020, оскільки на печатці про прийняття та звільнення немає коду організації, що передбачає п.7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №118 (далі - Положення №118).

Не погоджуючись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зарахування періодів роботи з 01.01.1993 по 18.12.1998 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1 (далі - Порядок №22-1), Відповідач наділений правами вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Зазначаючи про виникнення сумнівів щодо записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , Відповідачем не наведено, які саме виникли сумніви та з яких підстав. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу позивача.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 127/9055/17 та від 30.09.2019р. у справі №638/18467/15-а.

Крім того, період роботи позивача з 20.01.1981р. по 18.12.1998р., крім записів у трудовій книжці підтверджується також і Наказом №3 від 15.01.1981р., згідно якого ОСОБА_1 було прийнято на роботу в Заліщицький районний комбінат обслуговування населення та Розпорядженням Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області від 18.12.1996р. №606, яким було скасовано державну реєстрацію МП «Фокус».

Так, запис №4 у трудовій книжці позивача є чітким тa зрозумілим та не може викликати жодних сумнівів.

Пунктом 1 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (далі - Інструкція №58). З Інструкцією №58 визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності.

У пункту 2.4 Інструкції №58 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 15.07.2020р. під час розгляду справи №127/13762/17, посадові особи відповідача не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень та не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, способу вчинення записів та предметів, якими ці записи нанесені.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страховик внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Внаслідок невиконання страхувальником своїх обов`язків щодо нарахування заробітної плати та сплати внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Крім того, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 24.05.2018р. під час розгляду справи №490/12392/16-а та узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Supminen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідачем не наведено жодних логічних доводів та не доведено правомірності своїх дій. У листі відповідача фактично відсутні відповіді з приводу його неправомірних дій.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу у Заліщицькому районному комбінаті обслуговування населення та Малому підприємстві «Фокус», наступних періодів роботи:

з 20.01.1981 по 31.01.1981 - 0 років 0 місяців 12 днів;

з 01.09.1982 по 30.09.1982 - 0 років 0 місяців 30 днів;

з 01.08.1987 по 31.08.1987 - 0 років 0 місяців 31 день;

з 01.12.1987 по 31.12.1987 - 0 років 0 місяців 31 день;

з 01.02.1989 по 28.02.1989 - 0 років 0 місяців 28 днів;

з 01.05.1989 по 31.08.1989 - 0 років 3 місяці 31 день;

з 01.10.1989 по 31.01.1990 - 0 років 3 місяці 31 день;

з 01.04.1990 по 30.06.1990 - 0 років 2 місяці 30 днів;

з 01.08.1990 по 30.11.1990 - 0 років 3 місяці 30 днів;

з 01.01.1991 по 31.03.1991- 0 років 2 місяці 31 день;

з 01.05.1991 по 30.11.1991- 0 років 6 місяців 31 день;

з 01.02.1992 по 31.03.1992 - 0 років 1 місяць 31 день;

з 01.05.1992 по 30.11.1992 - 0 років 6 місяців 31 день;

з 01.01.1993 по 18.12.1998 - 5 років 11 місяців 18 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи у Заліщицькому районному комбінаті обслуговування населення та Малому підприємстві «Фокус»:

з 20.01.1981 по 31.01.1981 - 0 років 0 місяців 12 днів;

з 01.09.1982 по 30.09.1982 - 0 років 0 місяців 30 днів;

з 01.08.1987 по 31.08.1987 - 0 років 0 місяців 31 день;

з 01.12.1987 по 31.12.1987 - 0 років 0 місяців 31 день;

з 01.02.1989 по 28.02.1989 - 0 років 0 місяців 28 днів;

з 01.05.1989 по 31.08.1989 - 0 років 3 місяці 31 день;

з 01.10.1989 по 31.01.1990 - 0 років 3 місяці 31 день;

з 01.04.1990 по 30.06.1990 - 0 років 2 місяці 30 днів;

з 01.08.1990 по 30.11.1990 - 0 років 3 місяці 30 днів;

з 01.01.1991 по 31.03.1991- 0 років 2 місяці 31 день;

з 01.05.1991 по 30.11.1991- 0 років 6 місяців 31 день;

з 01.02.1992 по 31.03.1992 - 0 років 1 місяць 31 день;

з 01.05.1992 по 30.11.1992 - 0 років 6 місяців 31 день;

з 01.01.1993 по 18.12.1998 - 5 років 11 місяців 18 днів

та провести перерахунок пенсії з 09.11.2019, виплатити заборгованість з врахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, відповідно до квитанції № ПН 1577774 від 14.09.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.