Справа № 160/13455/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 160/13455/19

адміністративне провадження № К/9901/18292/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 160/13455/19

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в особі Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року (головуючий суддя: Рищенко А.Ю.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Баранник Н.П., суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в особі Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якому просили:

- визнати протиправним рішення Кам`янської міської ради в особі Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, оформлене протоколом № 1 від 27.03.2018р. та скасувати його;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про встановлення (відновлення) суміжних меж земельної ділянки, розташованої за адресою:

АДРЕСА_2. 2 . В обґрунтування позову, позивачі заначили, що 27.12.2012 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 став власником будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 . Кам`янською міською радою прийнято рішення від 29.09.2017 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 0,0162га для подальшої передачі в оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При спробі погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, а саме ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), останні відмовились від підписання акту встановлення (відновлення) та погодження суміжних меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до міського голови Білоусова А.Л. з заявою про розгляд Узгоджувальною комісією по вирішенню земельних спорів питання з приводу встановлення (відновлення) суміжних меж земельної ділянки між ним та громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.03.2018 проведено засідання комісії з розгляду земельних спорів у межах міста та винесено протокол №1, в якому зазначалося: «розглянути даний земельний спір (у разі продовження його існування) після вирішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська цивільної справи №209/2783/17 по суті». Позивачі не погоджуються з прийнятим рішення відповідача та вважають його незаконним та таким, що порушує їх законні права та інтереси.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 у відкритті провадження відмовлено.

4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 залишено без змін.

5. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позов не містить ознак публічно-правового спору, а витікає із земельних правовідносин, які існують між позивачами, суміжними користувачами спірної земельної ділянки та Кам`янською міською радою Дніпропетровської області в особі Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо встановлення (відновлення) суміжних меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020.

7. В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що відмова у відкритті провадження у справі ставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивачів на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. 27.07.2020 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.

9. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2020 визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача: Стеценка С.Г., суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.

10. Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020.

11. Ухвалою Верховного Суду від 04.11.2020 закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 345 КАС України, постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 05.11.2020.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

13. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

14. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

15. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

16. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

17. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

18. Під час визнання предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

19. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

20. Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

21. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

22. У справі що розглядається, позивачі звернулися до суду з позовом на захист свого інтересу щодо отримання у користування земельної ділянки. Як стверджують позивачі, своє право вони не в змозі реалізувати внаслідок того, що суміжні землекористувачі, а саме ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) відмовились від підписання акту встановлення (відновлення) та погодження суміжних меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим просили суд зобов`язати відповідача прийняти рішення про встановлення (відновлення) суміжних меж земельної ділянки.

23. За таких обставин колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно дійшли висновку даний позов не містить ознак публічно-правового спору, оскільки витікає із земельних правовідносин, які існують між позивачами, суміжними користувачами спірної земельної ділянки та Кам`янською міською радою Дніпропетровської області в особі Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо встановлення (відновлення) суміжних меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а оскільки встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки, то в даному випадку існує спір про право щодо земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у користування, а тому не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

24. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі №460/1287/19.

25. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2019 року (справа № 921/158/18) та від 13 лютого 2019 року ( справа № 706/563/15-а) зазначала, що якщо особа стверджує про порушення своїх прав наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку, то визнання незаконними таких рішень, їх скасування, визнання дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірними, є способами захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

26. Згідно з п. 10 ч. 1 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

27. Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

28. Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивачів щодо набуття права на земельну ділянку, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

29. З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій вірно встановили, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

30. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019року у справі № 350/67/15-ц під час вирішення схожого спору.

31. Також, Верховним Судом враховується і те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

32. У рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

33. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз Т.Г. Стрелець