Справа № 120/62/20-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 120/62/20-а

адміністративне провадження № К/9901/21031/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (головуючий-суддя: Воробйова І.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року (головуючий -суддя: Ватаманюк Р.В., судді: Полотнянко Ю.П., Драчук Т. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Установлені судами фактичні обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (далі - відповідач, УПСЗН Вінницької РДА), в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача щодо невчасного розгляду заяви про призначення житлової субсидії;

-зобов`язати відповідача надати свої рішення на заяву позивача датовану 09.12.2019.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.07.2020 ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився Сьомий апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що позивачка була належним чином повідомлена про дату час та місце судового розгляду (12.03.2020 та 31.03.2020), однак двічі не прибула в судове засідання, про причини неприбуття не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направляла, а також суди врахували, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивачка подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, а матеріали справи скерувати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У скарзі заявниця посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанції не враховані поважні причини її неприбуття в судові засідання, а також неможливість повідомити про такі причини через запровадження карантину.

Відповідач надіслав до Суду відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечує.

Провадження в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 09.09.2020 відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою від 03 листопада 2020 року Верховний Суд призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Касаційне провадження у справі відкрито за касаційною скаргою, яка подана на судове рішення, право на касаційне оскарження якого передбачено ч. 3 ст. 328 КАС України.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеного у ч. 3 ст. 328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз. 2 п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи заявника є обґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною п`ятою статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зміст наведених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205, пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України, можливе виключно за існування сукупності таких умов: а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки; г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача; ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Так, судами встановлені та матеріалами справи підтверджені наступні обставини.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до положень статті 263 КАС України у письмовому провадженні.

17 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено з посиланням на відповідні докази про те, що позовна заява подана від імені ОСОБА_1 по цій справі не містить особистого підпису ОСОБА_1 , а підписана ОСОБА_2 без надання жодного доручення. На підтвердження надано ряд документів в тому числі позовні заяви за позовом інших фізичних осіб з ідентичним позивачу у цій справі підписом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2020 визнано явку ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень. Судове засідання (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.02.2020) призначено 12.03.2020 на 13:30.

На адреси, вказані у позові для листування сторін (адреса зазначена позивачем АДРЕСА_1 ) рекомендованими листами з повідомленням надіслані копії ухвал від 19.02.2020 та від 20.02.2020 про визнання явки ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень і призначення судового засідання на 12.03.2020 о 13 годині 30 хвилин.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень зазначені ухвали позивач отримала 21.02.2020 та 26.02.2020. Ці дані також підтверджуються інформацією з офіційного сайту "Укрпошта Відстеження" за трек-номером №458 та 474.

Згідно ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Отже, ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2020 та від 20.02.2020 у справі № 120/62/20-а про призначення судового засідання на 12.03.2020 о 13:30 вручені з урахуванням встановленого ч. 3 ст. 126 КАС України строку.

У судове засідання 12.03.2020 сторони не прибули, про що було складено відповідну довідку. Про причини неприбуття сторони та зокрема позивачка не повідомляли, клопотань щодо розгляду справи без їх участі чи відкладення розгляду справи не заявляли.

12 березня 2020 року ухвалою суду першої інстанції у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, призначене на 12.03.2020 відкладено судове засідання на 31.03.2020 об 11:00 та визнано явку ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 500 копію ухвали позивач отримала 20.03.2020, тобто у межах встановленого ч. 3 ст. 126 КАС України строку.

Однак, у судове засідання 31.03.2020 позивачка повторно не прибула, про причини своєї неявки до суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи без її участі чи відкладення розгляду справи не заявляла.

Таким чином, судами встановлено, що про судові засідання, призначені на 12 березня 2020 року та 31 березня 2020 року позивачка була повідомлена належним чином шляхом направлення на її адресу повісток, які були отримані нею завчасно, тобто не пізніше ніж за 5 днів до судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності, або повідомлення про причини її неявки у судові засідання.

Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі особиста явка позивачки є обов`язковою і її неприбуття в судове засідання перешкоджає розгляду справи по суті.

Водночас, колегія суддів Верховного Суду знаходить обґрунтованими доводи касаційної скарги позивачки про те, що судами не враховані обставини неможливості прибути до приміщення суду, через те, що, як зазначає ОСОБА_1 , увесь міжміський міжрайонний та міжобласний транспорт був відмінений у зв`язку з можливим поширенням коронавірусної інфекції з огляду на таке.

Так, відповідно до п 2.2 протоколу позачергового засідання Вінницької обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 21.03.2020 № 10 максимальне обмеження пересування громадян як пішки, так і власним автотранспортом в середині населених пунктів, а також міжміським, міжрайонним, міжобласним сполученням (крім медичних, продуктових, соціальних та життєво важливих мереж) запроваджено з 23.03.2020. Тобто зазначені обставини перешкоджали позивачці прибути в судове засідання, призначене на 31.03.2020.

З урахуванням таких виключних обставин як запровадження карантинних заходів, обмеження пересування громадян, суди також безпідставно не врахували доводи позивачки про неможливість направлення клопотання про перенесення розгляду справи, через те, що, як вказує заявниця, поштове відділення у селі Степанівка для відвідувачів було зачинене. Такі доводи судами відхилені з посиланням на інформацію із сайту АТ «Укрпошта» про режим роботи відділення, що є недостатньо переконливим та достатнім для застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

На доводи про об`єктивну неможливість прибути в судове засідання через обмеження пересування громадян з 23 березня 2020 року позивачка посилалась у апеляційній скарзі.

При цьому, судом апеляційної інстанції такі доводи не враховані, відтак, покладений в основу оскаржуваного судового рішення висновок суду апеляційної інстанції є передчасним.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Петриченко проти України» (набуло статусу остаточного 12.07.2016) зазначено: «…цілком проігнорувавши доводи заявника, навіть коли вони були конкретними, доречними та важливими, національні суди не дотримались свого зобов`язання за пунктом 1 статті 6 Конвенції» (п. 13).

З огляду на це, в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на фактичні та загальновідомі обставини, які, у даному випадку, мають ознаки об`єктивно непереборних перешкод для прибуття позивачки в судове засідання. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на вищенаведене та зважаючи на порушення судами норм процесуального права, касаційна скарга підлягає задоволенню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року по справі № 120/62/20-а - скасувати.

Справу № 120/62/20-а направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач: Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець