Справа № 208/1014/20
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1014/20
№ провадження 8-а/208/1/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області представника заявника ОСОБА_1 адвоката Клещ Ольги Валентинівни по адміністративному позову ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення» «про перегляд рішення за нововиявленими обставинами»,-

встановив:

В вересні 2020 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Клещ Ольга Валентинівна звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 07 травня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення», відповідно до заяви просить:

-Скасувати рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року у справі № 208/1014/20;

-Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю;

-Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради () за рахунок бюджетних асингувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, заявник зазначає, що рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року було відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення» - відмовлено, після набрання рішенням законної сили заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, а саме постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/123003/19 від 26 серпня 2020 року визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 512 від 11.04.2011 року «Про затвердження тарифів вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у місті Дніпрі» та рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради, якими вносились зміни та доповнення в рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 512 від 11.04.2011 року «Про затвердження тарифів вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у місті Дніпрі.»

Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Клещ Ольги Валентинівни про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Клещ Ольга Валентинівна не з`явились подали клопотання про розгляд заяви без їх участі.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи не з`явились подали клопотання про розгляд заяви без їх участі.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, які були обізнані про розгляд справи.

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд, дослідивши матеріали заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, матеріали адміністративної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року ухвалено рішення, яким в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення» - відмовлено. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства Судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

2. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

3. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

4. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

5. Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

6. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Вони за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 02.05.2018 (справа № 303/3535/16).

Судом встановлено, що позивач нововиявленою обставиною вважає постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/123003/19 від 26 серпня 2020 року якою визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 512 від 11.04.2011 року «Про затвердження тарифів вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у місті Дніпрі» та рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради, якими вносились зміни та доповнення в рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 512 від 11.04.2011 року «Про затвердження тарифів вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у місті Дніпрі.».

Проте не є нововиявленою обставина, яка виявлена після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок у тлумаченні правових норм, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, але про існування якої заявнику стало відомо після ухвалення судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Відповідно до статті 129 і Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 і Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

З огляду на наведене, приходить до висновку про те, що наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові КАС Верховного Суду від 30.01.2020 № 127/2-а-4944/11 (К/9901/38520/18).

За приписами ч. 1 ст. 369 КАСУ у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.241, 243, 361, 366, 368 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Клещ Ольги Валентинівни по адміністративному позову ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Бердик Владислава Юрійовича, третя особа - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення» - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Івченко Т. П.