Справа № 280/3684/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/3684/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року (суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 06.7.2020 року) у адміністративній справі №280/3684/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд, -

в с т а н о в и в:
У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати п.21 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №68 від 08.05.2020 року та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано п.21 Протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.05.2020 року №68 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у 2013 році; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у 2013 році та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Міністерство оборони України та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права; суд при прийнятті рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші докази, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи. Апелянт зазначав, що позивач був звільнений з військової служби у 1985 році, тобто до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року №3597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким впроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена 21.01.2013 року до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції с.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Апелянт зазначав, що п.8 ст.16-3 вказаного Закону передбачає, що особа може реалізувати своє право на одноразову грошову допомогу на протязі трьох років, а позивач звернувся лише у грудні 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у 2013 році.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з військової служби 06.11.1985 року, є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_1 , виданим 23.01.2013 року.

Згідно Довідки МСЕК серії 10 ААБ №481061 ОСОБА_1 21.01.2013 року при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, захворювання пов`язане з виконанням зобов`язань військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 17.12.2019 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України з метою призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляд питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.05.2020 року №68 (п.21) прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги капітану в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якого 06.11.1985 року звільнено з військової служби та 21.01.2013 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10ААБ №481061 від 21.01.2013 року) у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року №3597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлено до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент звернення позивача за одноразовою грошовою допомогою виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до підпункту 2 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Отже, вище вказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто право таке виникає з дати встановлення інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, чинній на час встановлення інваліності позивачу 21.01.2013 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство виплату одноразової грошової допомоги пов`язує не з фактом звільнення його з військової служби (06.11.1985 року), а з часом встановлення йому інвалідності, що впливає на розмір такої грошової допомоги (21.01.2013 року), а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції до 01.01.2014 року та постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

Пунктом 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Відповідно до підпункту 2 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 одноразова грошова допомога виплачується у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до Довідки МСЕК серії 10 ААБ №481061 ОСОБА_1 21.01.2013 року при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, захворювання пов`язане з виконанням зобов`язань військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вище вказаним Порядком не обмежена виплата одноразової грошової допомоги строком, отже, відмова відповідача у призначенні та виплаті ОСОБА_1 такої допомоги є незаконною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем ОСОБА_1 не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.

Враховуючи обставини та докази у справі, законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з урахування оцінки та висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 3, ч. 6 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року у справі №2800/3684/20 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова