Справа № 480/3216/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року Справа № 480/3216/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,

представника позивача - Нутової Т.В.,

представника відповідача - Савченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/3216/20 за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Журавка" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Агрофірма "Журавка" (далі - позивач, ПП "Агрофірма "Журавка") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області № від 10.04.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області № від 10.04.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області № від 10.04.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області № від 10.04.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області № від 27.04.2020.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Агрофірма «Журавка» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з рядом юридичних осіб, за наслідками якої відповідач зробив висновки про відсутність певних обставин, а саме невикористання придбаного товару у господарській діяльності позивача, а також фактичного неотримання товару, у зв`язку з чим і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення. З вказаними висновками позивач не погоджується, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та не враховують фактичних обставин, які підтверджуються відповідними первинними документами. У зв`язку з викладеним позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 18.06.2020.

14.07.2020 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що у ході перевірки було встановлено придбання позивачем скрапленого газу, який фактично не використовувався позивачем у власній господарській діяльності. Окрім того було встановлено відсутність фактичного отримання позивачем придбаного товару від своїх контрагентів, що вказує на безпідставність формування податкового кредиту та витрат. Вказані обставини були належним чином встановлені у ході проведення перевірки та підтверджуються податковою інформацією.

Ухвалою суду від 17.09.2020 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Агрофірма «Журавка» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Інкартранс» (), ТОВ «ТД «Трейд-Холдінг» (), ТОВ «Аладар Люкс» (), ТОВ «Агровест Прайм» (), ТОВ «Меткомтех» () та з питання правомірності відображення в податкових деклараціях з податку на додану вартість операцій з придбання скрапленого газу від ТОВ «Гудфорд» (), ТОВ «Віконте Імпульс» (), ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад» (), ТОВ «Найспром» (), ТОВ «Ойл Продакшн Груп» (), ТОВ «Прайс Стрім Ойл» (), ТОВ «Полтава-Логістик» (), ТОВ «Діблен» (), ТОВ «Корпван Солюшн» (), ТОВ «Павер бан» (), ТОВ «Газові автомобільні Заправки» (), ПП «Tay-Поділля» (), ТОВ «Інтернафта» () та подальшого його використання у господарській діяльності за період з 01.10.2018 по 31.10.2019, результати якої були оформлені актом від 06.03.2020 №253/18-28-05-07/30903248/30.

Так, перевіркою ПП Агрофірма «Журавка» встановлено порушення:

1) пп. 14.1.202. п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абзац «г» п. 198.5 ст. 198, п.п. «а» п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в періоді, що перевірявся на загальну суму 12051094 грн. в т.ч.: за жовтень 2018 року на суму 1645540 грн., за листопад 2018 року на суму 2326208 грн., за грудень 2018 року на суму 132789 грн., за січень 2019 року на суму 1016597 грн., за лютий 2019 року на суму 795871 грн., за березень 2019 року на суму 493879 грн., вересень 2019 року на суму 1055332 грн. та за жовтень 2019 року на суму 4584878 грн.;

- завищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (ряд. 21) на загальну - 528691,00 грн. в т.ч. за жовтень 2019 року на суму 528691,00 грн.;

2) п. 198.1 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено суму податку на додану вартість, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню в сумі 1314571,00 грн., у тому числі за грудень 2018 року в сумі 1314571,00 грн.;

3) п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до визначення суми штрафу відповідно до п.120-1.1 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України.

ПП Агрофірма «Журавка» не погодилося з висновками, викладеними в акті перевірки та подало до ГУ ДПС у Сумській області заперечення від 24.03.2020 №286. За результатами розгляду заперечення, відповідачем було відмовлено у його задоволенні та складено відповідь на заперечення за №5265/10/18-28-05-07-11 від 07.04.2020.

У зв`язку з виявленими порушеннями відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

№ від 10.04.2020 - було нараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 18076641 грн., а саме за основним платежем 12051094 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 6025547 грн.;

№ від 10.04.2020 - на суму 1129051,50 грн. за штрафними санкціями за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних;

№ від 10.04.2020 - на суму 528691 грн. щодо зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість;

№ від 10.04.2020 - на суму 1971856,50 грн. щодо зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в тому числі 1314571 грн., та штрафних (фінансових) санкцій на суму 657285,50 грн.;

№ від 27.04.2020 - на суму 1129051,50 грн. за штрафними санкціями за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого п.201.1 ПК України податкових накладних.

Відповідно до акту перевірки та пояснень, наданих представником відповідача у судовому засіданні, фактичність виявлених порушень пролягала у наступному.

Стосовно заниження податкових зобов`язань, перевіркою встановлено порушення у зв`язку з ненарахуванням податкових зобов`язань по операціях з використання скрапленого вуглеводного газу не у господарській діяльності на суму ПДВ 2258103,22 грн., в т.ч.: за жовтень 2018 року на суму 924425,00 грн., за листопад 2018 року на суму 8134710,22 грн. та за грудень 2018 року на суму 71449,00 грн.

За результатами перевірки встановлено, що ПП «Агрофірма «Журавка» протягом жовтня - грудня 2018 року здійснювала придбання скрапленого вуглеводного газу від контрагентів - постачальників ТОВ «ТАУ-Поділля» на суму ПДВ 833541,70 грн., ТОВ «Полтава-Логістика» на суму ПДВ 525047,44 грн. та ТОВ «Нафтотрейдингова Компанія «Каскад» на суму ПДВ 899514,00 грн.

У ході перевірки, як зазначає відповідач, акти на списання скрапленого газу не були надані.

У той же час, ПП «Агрофірма «Журавка» були надані з матеріалами заперечення акти на списання скрапленого газу: №315 від 31.12.2018, №316 від 31.12.2018, №325 від 31.12.2018, №289 від 30.11.2018, №314 від 30.11.2018, №330 від 30.11.2018, №331 від 30.11.2018, №329 від 31.10.2018, №319 від 31.10.2018, №320 від 31.10.2018, №318 від 30.09.2018, №317 від 30.09.2018.

Щодо вказаних актів відповідач зазначає, що за актами на списання скрапленого газу неможливо встановити на які потреби його було списано.

У ході перевірки посадовими особами, позивача було повідомлено, що ПП «Агрофірма «Журавка» має підземне газосховище об`ємом 50 м3.

Згідно первинних документів на рах.151 «Об`єкт будівництва» за дебетом рахунка обліковується сушарка на суму 5547955,26 грн. та газосховище на суму 740006,47 грн. (с. Уралове), що свідчить про не введення в експлуатацію даних об`єктів. Також, до перевірки не надано наказу чи іншого документа про введення в експлуатацію сушарки та газосховища.

До перевірки та розгляду заперечення не надано договорів зберігання та інших документів, які підтверджують наявність у ПП «Агрофірма «Журавка» придбаного газу та наявності необхідних виробничих потужностей для зберігання скрапленого газу вуглеводневого.

Відповідач зазначає, що згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Єдиною підставою для ненарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, відповідно до пп. г) п.198.5. ст.198 Податкового кодексу України, є зв`язок між придбанням товарів/послуг, необоротних активів платником податків з його господарською діяльністю, що встановлюється на підставі первинних документів, що свідчать про відповідний зв`язок та оформлені у відповідності до вимог закону.

ПП «Агрофірма «Журавка» в своєму запереченні від 24.03.2020 за №286 (вхідний №8779/10 від 27.03.2020) до акта документальної перевірки додатково надало документи стосовно газосховища та зерносушарки. Згідно договору поставки № 82 від 10 серпня 2017 року (м. Київ) між ТОВ «Укравтономгаз», та ПП «Агрофірма «Журавка» було придбано: котел 54 куб. м; моніторингова система рівня рідини в цистерні NETRIS-Z1.

Згідно договору №72 від 11 серпня 2017 року (м. Біла Церква) ТОВ «Деметра»-Агро» та ПП «Агрофірма «Журавка» було придбано: зерносушарка Sukup ТЕ 2451 Е (б/в);-горизонтальний ланцюговий транспортер, виробництво Україна.

Відповідач розглянувши додатково надані до заперечення ПП «Агрофірма «Журавка» документи по зерносушарці та газосховищу, що зазначені вище, зазначив, що вказані документи свідчать про придбання зерносушарки, а не про введення її в експлуатацію.

У акті перевірки відповідачем було зроблено висновок, що станом на дату здійснення господарських операцій з приймання та зберігання скрапленого вуглеводневого газу та використання його для сушки зерна, відповідні об`єкти, а саме газосховище та зерносушарка, не були введені в експлуатацію, а перебували у стадії монтажу та будівництва, зерносушарка та газосховище не могли працювати, та відповідно, бути застосованими в операціях з приймання, зберігання та використання скрапленого газу вуглеводневого. Окрім того, експлуатація таких виробничих об`єктів, як зерносушарка та газосховище, являються об`єктами підвищеної небезпеки, тому введення їх в експлуатацію та безпосередня робота вимагають наявності дозволу у відповідності з «Порядком видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року №1107. Згідно Реєстру дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки (Інформаційної системи «Реєстр дозволів» Держгірпромнагляду України http://dozvil.ndiop.kiev.ua) ПП «Агрофірма «Журавка» не має жодного діючого дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, дозволів на експлуатацію машин, механізмів, устаткування.

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із не наданням підтверджуючих документів щодо законного зберігання та використання придбаного газу в господарській діяльності, відсутністю дозвільних документів, відсутністю сушарки, газосховища, які належним чином введені в експлуатацію, відсутність дозволів на експлуатацію такого обладнання як зерносушарка та газосховище, та обсяги придбаного скрапленого газу, що значно перевищують потреби та технічні можливості для зберігання та використання перевіркою документально не підтверджено використання придбаного газу в господарській діяльності, у зв`язку з чим відповідачем зроблено висновок, що позивачем занижено податкові зобов`язання на загальну суму 2258103 грн., в т.ч. за жовтень 2018 року на 924425 грн., за листопад 2018 року на 1262229 грн. та за грудень 2018 року на 71449 грн.

Щодо завищення податкового кредиту, відповідач зазначив наступне.

Надані під час перевірки та до розгляду заперечення копії окремих документів щодо взаємовідносин з контрагентами-постачальниками, мають суттєві недоліки та не можуть свідчити про реальний характер господарських операцій з придбання товарів та послуг ПП "Агрофірма "Журавка" та у більшості випадків не відповідають вимогам первинних документів у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За операціями з ТОВ «Аладар Люкс», ТОВ «Агровест Прайм», ТОВ ТД «Трейд Холдінг» та ТОВ «Меткомтех», враховуючи сукупність фактів та доказів, викладених в акті перевірки від 06.03.2020 №253/18-28-05-07/30903248/30, відповідач зазначив про відсутність фактичності поставки товару, надання послуг з наступних підстав:

- неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва, яка доказується щодо СГ ланцюга (з урахуванням їх місця у ланцюгу);

- негативна інформація щодо документального оформлення нереальної господарської операції;

- відсутність документа щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорту якості, сертифіката відповідності тощо);

- відсутні належні та достатні місця зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власника складських приміщень/орендодавця);

- при задекларованих обсягах придбання та реалізації товарів/наданих послуг, встановлено, що специфіка даного виду операцій характеризується властивостями, які потребують значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу (навантажувально-розвантажувальні роботи, зберігання, облік, відпуск товарів) та не співвідносні з наявними трудовими ресурсами;

- відсутня достовірна інформація щодо перевізників, вантажовідправників, вантажоотримувачів, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні продукції, зокрема, щодо доставки товару контрагентами - постачальниками та контрагентами -покупцями, транспортування якого потребує спеціальних умов та інше);

- наявність отриманої негативної податкової інформації та інформації з єдиного реєстру судових рішень.

У зв`язку з викладеним, ГУ ДПС у Сумській області зазначило, що не може вважати надання копій прибуткових накладних достатнім та вичерпним доказом реальності здійснення господарських операцій: з ТОВ «Аладар Люкс» та правомірності формування податкового кредиту за лютий 2019 року у сумі 913501,60 грн. та березень 2019 року в сумі 878169,60 грн.; з ТОВ «Агровест Прайм» та правомірності формування податкового кредиту за вересень 2019 року у сумі 1000109,99 грн.; з ТОВ ТД «Трейд - Холдінг» правомірності формування податкового кредиту за листопад 2018 року у сумі 295224,93 грн.; з ТОВ «Меткомтех» та правомірності формування податкового кредиту за жовтень 2019 року у сумі 4666869,60 грн.

Враховуючи факти, викладені в акті перевірки від 06.03.2020 №253/18-28-05-07/30903248/30 та у відповіді на заперечення, а також наявність недоліків, неточностей та помилок в заповненні документів, копії яких були надані позивачем, відповідач, як він зазначає, не може вважати вказані документи достатнім та вичерпним доказом реальності господарських відносин з придбання ПП "Агрофірма "Журавка" газу природного скрапленого та правомірності включення відповідних сум податкового кредиту до складу декларацій з податку на додану вартість у жовтні-грудні 2018 року.

Так, відповідач зазначає, що у договорах на поставку з вказаними контрагентами:

1. У ТОВ «Гудфорд», ТОВ «Ойл Продакшн Груп», ТОВ «Корпван Солюшн», ТОВ «Прайм Стрім Ойл», ТОВ «Діблен», ТОВ «Найспром» у реквізитах вказано особу, що являється керівником, станом на даний час, проте на дату укладання договорів посадовою особою контрагента-постачальника був інший суб`єкт.

2. У більшості випадків, а саме, ТОВ «Гудфорд», ТОВ «Віконте Імпульс», ТОВ «Корпван Солюшн», ТОВ «Прайм Стрім Ойл», ТОВ «Діблен», у реквізитах вказано юридичну адресу, станом на даний час, проте на дату укладання договорів юридична адреса була іншою.

Відповідач зазначає, що у товарно-транспортних документах пунктом розвантаження вказано с. Кренидівка, однак, відповідно до даних рахунку 10 основні засоби та звіту 20-ОПП у позивача в с. Кренидівка обліковується лише земельні ділянки та будівля.

Проведеним відповідачем аналізом наданих прибуткових накладних встановлено, що скраплений газ було оприбутковано на склад Хільчічи. У населеному пункті Хільчічи, відповідно до даних 20-ОПП ПП "Агрофірма "Журавка" значиться орендована земельна ділянка. Відповідно до даних рахунка 10 основні засоби, у ПП «Агрофірма «Журавка» газосховища в c. Хільчічи не обліковується, отже відповідні умови для прийняття та зберігання скрапленого газу в задекларованих обсягах відсутні.

Окрім того, відповідач зазначає, що як було встановлено актом перевірки, контрагенти-постачальники ТОВ «Гудфорд», ТОВ «Павер Бан», ТОВ «Ойл Продакшн Груп», ТОВ «Віконте Імпульс», ТОВ «Корпван Солюшн», ТОВ «Прайм Стрім Ойл», ТОВ «Діблен»,ТОВ «Найспром» є фігурантами численних кримінальних проваджень як такі, що мають ознаки фіктивності, входять до складу однієї «транзитно-конвертаційної групи».

Також відповідач вказує, що за наступними з вказаних суб`єктів, а саме ТОВ «Гудфорд», ТОВ «Віконте Імпульс», ТОВ «Прайм Стрім Ойл» надійшла негативна інформація від підрозділів ДПС України, де вказані платники перебували на обліку щодо документально оформлених господарських операцій та неправомірного формування податкового зобов`язання в адресу контрагентів покупців, в тому числі ПП «Агрофірма «Журавка».

Отже на думку відповідача, господарські операції з придбання газу вуглеводневого скрапленого паливного та його подальшого «використання» для сушки зернових, не можуть бути пов`язані з господарською діяльністю ПП «Агрофірма «Журавка», оскільки на момент здійснення зазначених операцій зерносушарка SUKUP 2451ТЕ та газосховище не були введені в експлуатацію, відсутні необхідні дозволи на проведення робіт, обсяги придбаного газу значно перевищують місткість газосховища.

Щодо несвоєчасності реєстрації податкових накладних, відповідач зазначає наступне.

За результатами проведеного відповідачем аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних за період з 01.10.2018 по 31.12.2018, відповідачем встановлено порушення у відповідності до п. 201.10 ст.201 ПК України (із змінами та доповненнями), а саме: відсутність реєстрації протягом граничних термінів податкових накладних та враховуючи вимоги п. 120-1.2 ст.120-1 ПК України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1129051,50 грн.

За результатами перевірки встановлено порушення пов`язане із ненарахуванням податкових зобов`язань по операціях з використання скрапленого вуглеводного газу не у господарській діяльності підприємства.

А саме, ПП «Агрофірма «Журавка», в порушення п.198.5. ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не зареєстровано в ЄРПН накладні на загальну суму 2258103 грн. та відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню штрафу в розмірі 50 відсотків по незареєстрованим в ЄРПН накладним на загальну суму 1129051,50 грн.

За клопотання відповідача у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_1 , яка є головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників та збору податкової інформації управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Сумській області за участі якої проводилась перевірка позивача та складався акт перевірки від 06.03.2020 №253/18-28-05-07/30903248/30. Вказаний свідок надала свідчення про дійсність встановлення у ході перевірки вищевказаних обставин. Також зазначила, що за вищевказаними договорами купівлі - продажу скрапленого газу, на її думку, позивач фактично газ від ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад», ТОВ «Полтава-Логістик» та ТОВ «ТАУ-Поділля» не отримував, та вказані операції не мали економічного сенсу. Однак свідок зазначила, що за наслідками перевірки не був встановлений факт безтоварності спірних угод. Також свідок зазначила, що усі податкові накладні складені постачальниками позивача за спірними правочинами, були належним чином зареєстровані, а також зазначила про те, що відносно посадових осіб вищевказаних контрагентів позивача на час проведення перевірки, був відсутній вирок або будь-яке інше судове рішення про встановлення факту підробки документів або встановлення фіктивності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та задовольняючи позовні вимоги, суд своє рішення обґрунтовує наступним.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг) платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічна позиція відображена і підтверджена в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 816/1118/17, згідно з якою суд дійшов висновку: «Так, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, необхідно оцінити документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю. Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.»

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАСУ), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, витрати для цілей формування податкового кредиту для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до постанови від 23.10.2018 року у справі № 814/3061/13-а, Верховний Суд зазначив: «Водночас, суд касаційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходженням їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Висновки відповідача щодо відсутності у окремих контрагентів позивача ресурсів для ведення господарської діяльності не підтверджені належними та допустимими доказами, а базуються лише на узагальненій податковій інформації.

Таким чином, відповідач безпідставно не встановивши належним чином характер господарської діяльності контрагентів позивача, фактично покладає тягар всіх негативних наслідків співпраці з контрагентами виключно на позивача.

Судом з метою встановлення фактичних обставин щодо права позивача на формування податкового кредиту, витрат та факту використання прибраного товару у власній господарській діяльності позивачем по спірним господарським операціям, були досліджені матеріали справи та встановлені наступні обставини.

Щодо правовідносини з ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад», ТОВ «Полтава-Логістик» та ТОВ «ТАУ-Поділля», слід зазначити наступне.

Аналізуючи господарські операції, що відбулись між ПП «Агрофірма «Журавка», та зазначеними контрагентами, відповідач відповідно до акту перевірки прийшов до висновку, що оскільки отримані від контрагентів товарно-матеріальні цінності не використовувались позивачем у власній господарській діяльності, тому позивач, відповідно до п.п. «г» п.198.5 ст. 198 ПК України, зобов`язаний був нарахувати собі податкові зобов`язання на суму ПДВ з вартості отриманого товару та скласти податкову накладну.

Обставина невикористання придбаних у контрагентів товарно-матеріальних цінностей, а саме скрапленого газу, відповідач в акті перевірки № 253/18-28-05-07/30903248/30 пояснює відсутністю у позивача дозвільних документів на експлуатацію зерносушарки.

Не погоджуючись з висновками відповідача, суд зазначає наступне.

Наявність у ПП Агрофірма «Журавка» зерносушарки модульного типу SUKUP ТЕ2421Е підтверджується договором № 72 від 11.08.2017, укладеним позивачем з ТОВ «Деметра Агро», товарно-транспортною накладною №61 від 05.10.2017, актом прийому-передачі та перевірки робочих якостей зерносушарки SUKUP ТЕ2421 Е від 17.11.2017 та видатковою накладною № РН-0000018 від 14.02.2018. Зокрема, зазначеним актом підтверджується, що зерносушарка виведена на режим роботи згідно виробничих нормативів фірми - виробника, обслуговуючий зерносушарку персонал пройшов навчання з її експлуатації та обслуговування та отримав необхідну документацію по управлінню та обслуговуванню.

Тобто, даний акт підтверджує перебування зерносушарки в технічному стані, що дозволяє її використання за призначенням, а тому відсутність відповідних бухгалтерських проводок щодо переведення даного обладнання в бухгалтерському обліку зі стану «незавершеного будівництва» в стан «введено в експлуатацію», не впливає на фактичну здатність зерносушарки бути використаною за призначенням.

Твердження відповідача про відсутність у ПП «Агрофірма «Журавка» будь-яких дозвільних документів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів та устаткування, є припущеннями з огляду на норми Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1107 від 26.10.2011. Відповідно до п. 6 Порядку видачі дозволів, такий дозвіл видається на виконання робіт, вичерпний перелік яких наведений у додатку 2 до Порядку, та у випадку експлуатації машин, механізмів та устаткування, вичерпний перелік яких наведений у додатку 3 до Порядку. Зерносушарка працює на скрапленому газі. Додатком 2 до Порядку видачі дозволів встановлено, що до машин підвищеної небезпеки відносить газовикористовуюче обладнання потужністю понад 100 кВт.

З наданої позивачем копії технічного паспорту зерносушарки SUKUP ТЕ2421 Е неможливо встановити перевищення потужності 100 кВт (загальна електрична потужність 71 кВт, газова потужність у вказаній копії паспорту не зазначена.)

Також судом встановлено, що в штаті позивача, в залежності від сезону, працює в середньому 18 штатних одиниць, які здійснюють обслуговування зерносушильного комплексу. Даний факт підтверджується штатними розписами підприємства.

З посадових інструкцій працівників, що працюють в даному підрозділі, зокрема, начальника зерно - сушильного комплексу, слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування та оператора сушильних установок, що обіймали ці посади в той період, вбачається, що їх основними посадовими обов`язками та професійними навичками є організація та здійснення технологічного процесу сушіння зерна різних культур на штатних сушарках, знання принципів і будови роботи зерносушарки, обслуговування сушарки моделі SUKUP, тощо.

Окрім того, працівники, задіяні на роботах зерно - сушильного комплексу, згідно норм чинного законодавства в сфері охорони праці, періодично проходять відповідні перевірки, підвищення кваліфікації та інструктажі, що підтверджується Протоколами засідань комісії з перевірки знань у робітників, які обслуговують посудини, що працюють під тиском (№30 від 16.02.2018; №51 від 23.02.2019) та Протоколом засідань комісії з перевірки знань у робітників, які виконують роботи на висоті, верхолазні роботи (№22 від 29.03.2019). В даних протоколах також зазначено підприємство на якому працюють дані особи та посади, які вони заміщують.

Вищевказані обставини та докази доводять факт фактичного функціонування зерносушильного комплексу на базі ПП «АФ «Журавка», наявність на підприємстві штату працівників для його обслуговування та об`єктивну потребу для здійснення процесу доведення до кондицій сільськогосподарської продукції, зібраної позивачем на земельному банку підприємства, який позивач використовує в своїй господарській діяльності, як с/г виробник. Доводи представника відповідача не спростовують висновки суду, а базуються виключно на припущеннях, пов`язаних з відсутністю документального факту введення зерносушарки SUKUP ТЕ2421 Е в експлуатацію.

Відповідно до пояснень позивача, даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 271 підтверджується кількість отриманого позивачем урожаю зернових та олійних культур в 2018 році. З метою доведення якості отриманого врожаю до кондицій, які забезпечують можливість його зберігання та відповідність вимогам державних стандартів за показниками, ПП Агрофірма «Журавка» мала об`єктивну потребу у використанні зерносушарки у власній господарській діяльності. З цією метою отриманий від контрагентів - ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад», ТОВ «Полтава-Логістик», ТОВ «ТАУ - Поділля» та інших постачальників скраплений газ на підставі накладних, вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів та актів на списання ТМЦ від 31.10.2018, від 30.11.2018 та від 31.12.2018, був використаний для власних господарських потреб позивача, а саме для сушки кукурудзи.

Щодо фактичності поставки скрапленого газу від ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад», ТОВ «Полтава-Логістик» та ТОВ «ТАУ - Поділля», суд зазначає, що акт перевірки позивача не містить висновків про безтоварність (нереальність) вказаних угод, вказані обставини у судовому засіданні підтвердила і допитаний свідок, яка вагаючись у наданні відповіді щодо фактичності поставки скрапленого газу, зазначила, що відповідачем у акті перевірки і у ході перевірки, не заперечувалося факту отримання вказаного товару, однак зазначила, що на її особисту думку вказані угоди не мали економічного ефекту для господарської діяльності позивача.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи по спірним правовідносинам, судом було досліджено наступні первинні документи.

По господарським відносинам позивача з ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад» було досліджено такі документи: договір №30 від 05.11.2018; видаткову накладну № 37 від 29.11.2018; товарно-транспортну накладну № 37/1 від 29.11.2018; товарно-транспортну накладну № 37/2 від 29.11.2018; товарно-транспортну накладну № 37/3 від 29.11.2018; товарно-транспортну накладну № 37/4 від 29.11.2018; видаткову накладну №62 від 04.12.2018; товарно-транспортну накладну № 62/1 від 04.12.2018; товарно-транспортну накладну № 62/2 від 04.12.2018; товарно-транспортну накладну №62/3 від 04.12.2018; товарно-транспортну накладну № 62/4 від 04.12.2018; видаткову накладну №64 від 05.12.2018; товарно-транспортну накладну № 64/1 від 05.12.2018; товарно-транспортну накладну № 64/2 від 05.12.2018; товарно-транспортну накладну № 64/3 від 05.12.2018; платіжне доручення №678 від 05.11.2018; платіжне доручення № 696 від 08.11.2018; платіжне доручення №717 від 08.11.2018.

Копія рішення № 02-01/11/18 від 01.11.2018 власника ПП «Агрофірма «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Нафтотрейдингова компанія «Каскад» була додана позивачем, як додатковий доказ реальності та дійсності правочину, до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року.

По господарським відносинам позивача з ТОВ «Полтава-Логістика» досліджено такі документи: договір постачання скрапленого газу №644/Г від 26.10.2018; додаткова угода № 32612 від 27.10.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна № 32612 від 27.10.2018; товарно-транспортна накладна р32612 від 27.10.2018; додаткова угода № 34012 від 06.11.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна № 34012 від 06.11.2018; товарно-транспортна накладна р34012 від 06.11.2018; додаткова угода № 34399 від 09.11.2018 до договору №644/г від 26.10.2018; видаткова накладна №34399 від 09.11.2018; товарно-транспортна накладна р34399 від 09.11.2018; додаткова угода № 35332 від 15.11.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна № 35332 від 15.11.2018; товарно-транспортна накладна р35332 від 15.11.2018; додаткова угода № 35641 від 16.11.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна №35641 від 16.11.2018; товарно-транспортна накладна р35641 від 16.11.2018; додаткова угода №36312 від 24.11.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна №36312 від 24.11.2018; товарно-транспортна накладна р36312 від 24.11.2018; додаткова угода № 37163 від 03.12.2018 до договору № 644/г від 26.10.2018; видаткова накладна №37163 від 03.12.2018; товарно-транспортна накладна р37163 від 03.12.2018; платіжне доручення № 727 від 09.11.2018; платіжне доручення № 881 від 14.12.2018; платіжне доручення № 864 від 10.12.2018; платіжне доручення №1027 від 28.01.2019; платіжне доручення №1018 від 23.01.2019; платіжне доручення №790 від 21.11.2018; платіжне доручення №676 від 05.11.2018; платіжне доручення №726 від 09.11.2018; платіжне доручення №630 від 26.10.2018; платіжне доручення №203 від 30.11.2018; платіжне доручення №183 від 28.11.2018; видаткова накладна №623 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна №623/2 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/3 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/4 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/5 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна №623/6 від 19.10.2018; видаткова накладна № 657 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/2 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/3 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/4 від 26.10.2018; платіжне доручення №619 від 18.10.2018; платіжне доручення № 629 від 25.10.2018; картка рахунку 631 на 4 квартал 2018; оборотно-сальдова відомість по рах.631 на 4 квартал 2018 року.

На стадії подання заперечення на акт перевірки позивачем додатково було подано відповідачу прибуткові накладні: № № 1496,1464,1648,1426,1434,1436,1435.

Копія рішення № 01-26/10/18 від 26.10.2018 власника ПП «Агрофірма «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Полтава-Логістика» була додана позивачем до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року, як додатковий доказ реальності та дійсності правочину.

По господарським відносинам позивача з ПП «Тау - Поділля» було досліджено такі документи: прибуткові накладні №1670 від 13.09.2018; №1668 від 21.09.2018; № 623 від 19.10.2018; № 657 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/2 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/3 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна №623/4 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/5 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 623/6 від 19.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/2 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/3 від 26.10.2018; товарно-транспортна накладна № 657/4 від 26.10.2018; платіжне доручення №619 від 18.10.2018; платіжне доручення №629 від 25.10.2018; накладна вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №317 від 30.09.2018.

На стадії подання заперечення на акт перевірки додатково було подано прибуткові накладні №№ 1667, 1669.

Рішення № 01-02/09/18 від 01.09.2018 власника ПП «Агрофірма «Журавка» щодо укладання правочинів з ПП «Тау - Поділля», як додатковий доказ реальності та дійсності правочину, було додане позивачем до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність доказів використання скрапленого газу у господарській діяльності позивача, що, відповідно, є підставою для донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 2258103,22 грн. та нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в сумі 1129051,50 грн., не відповідає фактичним обставинам та недоведене відповідачем.

Щодо надання відповідачем копій протоколів допитів свідків у кримінальному провадженні №0000080 від 23.12.2019, які відповідно до позиції відповідача вказують на факт відсутності поставки вищевказаного скрапленого газу, суд зазначає, що вказані докази не спростовують вищевказані висновки суду, з огляду на те, що відповідачем у акті перевірки не заперечується факт поставки скрапленого газу. Окрім того, відповідно до даних товарно-транспортних накладних, замовником перевезення не був позивач, а тому він не може нести відповідальність за неточності, які зазначені у товарно-транспортних накладних.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Гудфорд», ТОВ «Віконте Імпульс», ТОВ «Найспром», ТОВ «Ойл Продакшн Груп», ТОВ «Прайм Стрім Ойл», ТОВ «Діблен», ТОВ «Корпван Солюбшн», ТОВ «Павер Бан», суд зазначає наступне.

По взаємовідносинам з цими контрагентами відповідач зробив висновки про відсутність підстав для формування податкового кредиту, оскільки йому не були надані первинні бухгалтерські документи при перевірці, а узагальнююча податкова інформація по цих контрагентах не давала йому підстав для висновків про можливість ведення ними господарської діяльності, а також про фігурування окремих контрагентів в кримінальних провадженнях. Втім, суд зазначає, що такі висновки, зроблені відповідачем без належних правових підстав та без врахування первинних бухгалтерських документів, отриманих від позивача.

Так, відповідно до положень абз.2 п.44.6. ст. 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

На виконання вказаної норми позивач разом із запереченнями до акту перевірки, надав первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт отримання та транспортування отриманих від контрагентів товарно-матеріальних цінностей. І хоча відповідач у рішенні про розгляд заперечень підтверджує факт їх отримання, але дані обставини відповідачем безпідставно не були враховані при прийнятті рішення за результатами перевірки.

У той же час, відповідач у рішенні про розгляд заперечень критично відноситься до наданих договорів, оскільки вважає, що вони не були укладеними. Така позиція суперечить положенням Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) щодо порядку укладення договорів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 638 ЦКУ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 642 ЦКУ встановлює, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивач зазначає, що з вищевказаними контрагентами виникли обставини відповідно до вказаних норм.

Так, позивач вказує, що оскільки відповідно до ч.2 ст. 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін, ПП «АФ «Журавка» була ініціатором укладення договорів зі своїми контрагентами на придбання скрапленого газу. Така пропозиція направлялась поштою разом з проектом договору.

Також позивач зазначає, що оскільки після отримання контрагентами проекту договору з ними були досягнуті домовленості щодо усіх суттєвих для сторін умов, контрагенти почали виконання договору шляхом здійснення поставок на користь ПП «АФ «Журавка». Факт неповернення від контрагентів підписаних договорів з`ясувався після отримання запитів відповідача про надання інформації та документів щодо взаємовідносин з контрагентами, які направлялись на адресу ПП «АФ «Журавка», ще до призначення та проведення позапланової перевірки, оскарження результатів якої є предметом розгляду даної справи. Тому ПП «АФ «Журавка» повторно направила для підписання договори, але оскільки з часу виникнення правовідносин з контрагентами до моменту повторного надання на підписання проектів договорів минув певний час і у контрагентів відбулась зміна керівництва, а у окремих контрагентів і зміна місцезнаходження, тому новий керівник не міг здійснити підписання договору замість свого попередника. У той же час, сторони не могли змінити дату та номер договорів, оскільки вона була зазначена у видаткових накладних.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 прийшла до висновку, що стаття 204 ЦК закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сипи.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, укладання договору між ПП «АФ «Журавка» та її контрагентами відбулось, оскільки сторонами були не тільки досягнуті домовленості щодо всіх істотних умов правочину, але й вчинені дії на його виконання, при цьому дійсність правочину його учасниками не оскаржувалась.

Доводи відповідача щодо фігурування окремих контрагентів в кримінальних провадженнях, також не є беззаперечним доказом відсутності реального характеру господарських відносин з ними.

Разом з тим, як було встановлено вище судом, відносно посадових осіб контрагентів позивача відсутні вироки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Верховний Суд в постанові від 09.07.2020 у справі № 826/9561/17 зазначив, що сам по собі факт того, що контрагент позивача є фігурантом у незавершеному кримінальному провадженні, не дає підстав до висновку про безтоварність господарських операцій.

По спірним господарським операціям судом у ході судового розгляду справи було досліджено наступні первинні документи:

ТОВ «ВІКОНТЕ ІМПУЛЬС» - на стадії подання заперечення на акт перевірки позивачем було подано: договір № 071118/1-Ж від 07.11.2018; видаткову накладну №24 від 07.11.2018; видаткову накладну №25 від 08.11.2018; видаткову накладну №26 від 09.11.2018; видаткову накладну №27 від 12.11.2018; видаткову накладну №28 від 13.11.2018; ттн №24 від 07.11.2018; ттн №25 від 08.11.2018; ттн №26 від 09.11.2018; ттн №27 від 12.11.2018; ттн №28 від 13.11.2018. До відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року позивач надав рішення власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «ВІКОНТЕ ІМПУЛЬС»;

ТОВ «НАЙСПРОМ» - на стадії подання заперечення на акт перевірки було подано: договір № 121118/1-Ж від 12.11.2018; видаткові накладні №41 від 12.11.2018, №42 від 12.11.2018, №51 від 13.11.2018, №52 від 13.11.2018, №63 від 15.11.2018; ттн №41 від 12.11.2018, №42/1 від 12.11.2018, №41/2 від 13.11.2018, №51 від 13.11.2018, №52/1 від 13.11.2018, №52/2 від 13.11.2018, №63 від 15.11.2018. Рішення № 01-11/18 від 12.11.2018 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Найспром» було надано до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року;

TOB «ГУДФОРД» - на стадії подання заперечення на акт перевірки позивачем було подано: копію договору №151518 від 15.11.2018, також, в додатках до додаткових пояснень по справі від 22 липня 2020 року до суду було подано видаткову накладну №85 від 30.11.2018 та товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №85/1 від 30.11.2018. Додатково до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року позивач надав рішення власника ПП «АФ «Журавка» № 01-15/11/18 від 15.11.2018 щодо укладання правочинів з ТОВ «Гудфорт»;

ТОВ «ОЙЛ ПРОДАКШН ГРУП» - на стадії подання заперечення на акт перевірки було подано: договір №291118/1-Ж від 29.11.2018; видаткові накладні №165 від 29.11.2018, №166 від 29.11.2018, №167 від 29.11.2018, №168 від 29.11.2018, №169 від 29.11.2018, №170 від 29.11.2018, №171 від 29.11.2018, №172 від 29.11.2018; ттн №165/1 від 29.11.2018, №166/1 від 29.11.2018, №167/1 від 29.11.2018, №168/1 від 29.11.2018, №169/1 від 29.11.2018, №170/1 від 29.11.2018, №171/1від 29.11.2018, №172/1 від 29.11.2018. Рішення № 29-/11/18 від 29.11.2018 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Ойл Продакшн Груп» було надано до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року;

ТОВ «ПРАЙМ СТРІМ ОЙЛ» - на стадії подання заперечення на акт перевірки було подано: договір № 141118/1-Ж від 14.11.2018; видаткові накладні №31 від 14.11.2018, №65 від 29.11.2018; ттн №31/1 від 14.11.2018, №31/2 від 14.11.2018, №65 від 29.11.2018. Рішення № 01-14/11/18 від 14.11.2018 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Прайм Стрім Ойл» було надано до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року.

ТОВ «ДІБЛЕН» - на стадії проведення податкової перевірки надано платіжні доручення №805 від 26.11.2018; №173 від 27.11.2018. На стадії подання заперечення на акт перевірки додатково було подано: копію договору №0911188 від 01.11.2018; видаткову накладну №41 від 30.11.18; видаткову накладну № 124, №125; платіжні доручення № 805, №173; ттн №№ 1704/1, №85/1, №1703/1. Рішення № 01-01/11/18 від 01.11.2018 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Діблен» було надано до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року.

ТОВ «КОРПВАН СОЛЮШН» - на стадії подання заперечення на акт перевірки було подано: договір № 301118/Ж від 30.11.2018; видаткові накладні №118 від 30.11.2018, №119 від 30.11.2018, №120 від 30.11.2018, №121 від 30.11.2018, №122 від 30.11.2018, №123 від 30.11.2018; ттн: №119/1 від 30.11.2018, №119/2 від 30.11.2018, №119/3 від 30.11.2018, №120/1 від 30.11.2018, №120/2 від 30.11.2018, №121/1 від 30.11.2018, №121/2 від 30.11.2018, №122/1 від 30.11.2018, №122/2 від 30.11.2018, №123 від 30.11.2018. Рішення № 30-2/11/18 від 30.11.2018 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Корпван Солюшн» було надано до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року.

ТОВ «ПАВЕР БАН» - на стадії подання заперечення на акт перевірки було подано: прибуткові накладні №№ 1738, 1729, 1730, 1731, 1732, 1733, 1735, 1736, 1737, 1734. До відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року було надано: копії договору № 01-10/2018-1 від 01.10.2018; видаткові накладні: №106 від 23.10.2018, № 105 від 22.10.2018, №107 від 23.10.2018, № 108 від 23.10.2018, № 109 від 24.10.2018, №110 від 24.10.2018, № 111 від 25.10.2018, № 112 від 26.10.2018, №113 від 26.10.2018, № 114 від 27.10.2018; рішення № 01-02/10/18 від 01.10.2018 власника ПП АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Павер Бан».

Сукупність вказаних фактичних обставин вказує на необґрунтованість доводів відповідача у даній частині оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо часу подання первинних документів в підтвердження правомірності дій позивача, то як встановлено вище, основна частина документів була надана відповідачу до моменту прийняття оскаржуваних податкових повідомленнь-рішень.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Торговий дім «Трейд-Холдінг», судом встановлено, що реальність виконання господарської операції з цим контрагентом відповідач заперечує з посиланням на відсутність трудових та матеріальних ресурсів, та відсутністю у позивача первинних бухгалтерських документів.

Висновки відповідача щодо нереальності виконання господарських операції між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Трейд- Холдінг», суд вважає необґрунтованими, у зв`язку з наступним.

Суд звертає увагу на неточності, що містяться в акті перевірки відносно описання господарської операції з ТОВ «ТД «Трейд-Холдінг», а саме: в акті (т.1 а.с.60) відповідач зазначає, що ним встановлено проведення операцій з придбання конденсату газового стабілізованого природного. У той же час, наведений зміст договору та номенклатура з податкової накладної доводить, що від ТОВ «ТД «Трейд-Холдінг» ПП «АФ «Журавка» отримувала транспортні послуги.

Отримання цих послуг підтверджується наступними документами: договором №105/11 від 01.11.2018 (т.2 а.с.235); актами надання послуг, перелік яких наводить відповідач у акті перевірки; товарно-транспортними накладними; платіжними дорученнями про оплату отриманих транспортних послуг.

Зазначені в актах про надання транспортних послуг пункти доставки вантажу мають наступний зв`язок з господарською діяльністю позивача відповідно до його пояснень та наданих первинних документів:

- м. Гадяч - в цей пункт призначення позивачем здійснювалась доставка кукурудзи на виконання умов договору №051118-кз від 05.11.2018, укладеного з ТОВ «Б.С.К. Україна»;

- м. Кролевець - в цьому пункті призначення розташований ТОВ «Кролевецький елеватор», з яким у позивача укладений договір складського зберігання № 18 від 20.07.2018. Виконання ТОВ «Кролевецький елеватор» своїх зобов`язань за договором складського зберігання в листопаді 2018 року підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №335 від 30.11.2018;

- м. Ромни - в цьому пункті призначення також розташоване хлібоприймальне підприємство - ТОВ «Роменський комбінат хлібопродуктів», з яким у АФ «Журавка» є укладений договір складського зберігання № СЗ-51/17-100 від 04.10.2017;

- с. Юсківці (Лохвицький район Полтавська область) - в цьому населеному пункті розташоване ТОВ «Торговий дім «Павлівський», яке на підставі договору складського зберігання №4 від 01.08.2018, також надавало в листопаді 2018 року послуги позивачу зі зберігання та дороблення зернових та олійних культур, що підтверджується актом наданих послуг №0139 від 07.11.2018;

- с. Шостка - в цьому населеному пункті знаходиться ТОВ «Шосткинський елеватор», яке на підставі договору складського зберігання №08/2018-16 від 01.09.2018 в листопаді 2018 року надавало ПП «АФ «Журавка» послуги зі приймання та очищення зернових культур, що підтверджується актом надання послуг № 406 від 21.11.2018;

- с. Уранове - в даному населеному пункті ПП «АФ «Журавка» на праві оренди належать нежитлові приміщення - склади різного призначення, в тому числі і зерносклад загальною площею 556,1 кв.м., який позивач орендує за договором оренди від 04.01.2017, укладеним з сільськогосподарським ТОВ «ОБРІЙ».

Вказані дані підтверджують зв`язок отриманих від ТОВ «ТД «Трейд Холдінг» транспортних послуг з господарською діяльністю позивача.

Також суд зазначає, що одним з доводів відповідача про відсутність реального здійснення господарської операції між ПП «АФ «Журавка» та ТОВ «ТД «Трейд-Холдінг», було посилання податкового органу в акті перевірки (т.1 а.с. 66-67) на відсутність у ТОВ «ТД Трейд Холдінг» власних матеріальних ресурсів для виконання перевезення та відсутності інформації про отримання ним від сторонніх осіб відповідних послуг. У той же час, в акті перевірки (т.1 а.с. 66) відповідач у формі таблиці наводить основних постачальників в листопаді 2018 року у ТОВ «ТД «Трейд Холдінг» і першим в цій таблиці зазначений ФОП ОСОБА_2 , який надавав в листопаді 2018 року ТОВ «ТД «Трейд Холдігн» послуги з передачі в оренду 4-х транспортних засобів з екіпажем.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача у даній частині позовних вимог.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Аладар Люкс», то в акті перевірки відповідач зробив висновок про відсутність доказів на підтвердження реальності здійснення господарської операції з ТОВ «Аладар Люкс». Вказаний висновок відповідач обґрунтовує на допущених помилках в оформленні товарно-транспортних накладних, відсутності інформації про наявність у контрагента складських приміщень та наявності в лютому - березні 2019 року придбання контрагентом дизельного пального, яке згодом було продано ПП «АФ «Журавка».

Суд зазначає, що факт надання та отриманих від позивача первинних бухгалтерських документів по операціях з ТОВ «Аладар Люкс» відповідачем не заперечується, і в акті перевірки (т.1 а.с. 110-112) підтверджується, а саме, на стадії податкової перевірки надано:

- договір поставки товару (паливо дизельне) №020219/1-А від 02.02.2019; Специфікація №1 до Договору поставки товару (паливо дизельне) №020219/1-А від 02.02.2019;

- товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів №65 від 13.02.2019; №66 від 15.02.2019; №67 від 18.02.2019; №68 від 18.02.2019; №70 від 19.02.2019; №72 від 20.02.2019; №73 від 21.02.2019; №75 від 22.02.2019; №76 від 23.02.2019; №78 від 26.02.2019; №80 від 27.02.2019; №25 від 04.03.2019; №26 від 05.03.2019; №27 від 06.03.2019; №28 від 07.03.2019; №30 від 11.03.2019; №31 від 12.03.2019; №33 від 13.03.2019; №34 від 14.03.2019; №35 від 15.03.2019; №36 від 18.03.2019; №37 від 19.03.2019;

- видаткові накладні: №30 від 13.02.2019; №35 від 14.02.2019; №40 від 15.02.2019; №45 від 18.02.2019; №47 від 19.02.2019; №55 від 20.02.2019; №57 від 21.02.2019; №60 від 22.02.2019; №70 від 25.02.2019; №75 від 26.02.2019; №81 від 27.02.2019; №82 від 27.02.2019; № 1 від 04.03.2019; №2 від 05.03.2019; №3 від 06.03.2019; №4 від 07.03.2019; №5 від 11.03.2019; №6 від 12.03.2019; №7 від 13.03.2019; №8 від 14.03.2019; №9 від 15.03.2019; №10 від 18.03.2019; №11 від 19.03.2019;

- прибуткові накладні: №180 від 27.02.2019; №181 від 15.02.2019; №182 від 27.02.2019; №183 від 13.02.2019; №184 від 14.02.2019; №185 від 18.02.2019; №186 від 22.02.2019; №187 від 19.02.2019; №188 від 20.02.2019; №189 від 26.02.2019; №190 від 21.02.2019; №191 від 25.02.2019; №626 від 04.03.2019; №266 від 05.03.2019; №267 від 06.03.2019; №268 від 07.03.2019; №269 від 11.03.2019; №270 від 12.03.2019; №271 від 13.03.2019; №272 від 14.03.2019; №273 від 15.03.2019; №274 від 18.03.2019; №275 від 19.03.2019;

- облікові листи тракториста - машиніста: № ЖВЖВ 0000074 від 28.02.2019; № ЖВЖВ 0000075 від 28.02.2019; №ЖВЖВ 0000076 від 28.02.2019; № ЖВЖВ 0000080 від 31.03.2019; № ЖВЖВ 0000081 від 31.03.2019; № ЖВЖВ 0000082 від 31.03.2019;

- прибутково - видаткова відомість за лютий 2019 року; прибутково - видаткова відомість за березень 2019 року.

На стадії подання заперечення на акт перевірки додатково було подано: прибуткові накладні №№ 183, 184, 181, 185, 187, 188, 190, 191, 189, 180, 182, 265, 266, 268, 267, 269, 270, 271, 272, 273, 274, 275.

Отримане дизельне паливо використовувалось ПП «АФ «Журавка» для заправлення сільськогосподарської техніки, наявність якої у позивача підтверджується наступними свідоцтвами про реєстрацію машин: серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 .

Крім того, наведеною відповідачем в акті перевірки інформацією підтверджується, що ТОВ «Аладар Люкс» дійсно здійснює діяльність з придбання дизельного палива. І той факт, що в лютому та в березні 2019 року у товариства було відсутнє надходження товару в тій кількості, яка була продана позивачу, не є автоматичною підставою для висновку про безтоварність господарської операції, окрім того податкова накладна була зареєстрована належним чином в ЄРПН.

Щодо неточностей, зазначених у товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що предметом укладеного між ПП «АФ «Журавка» та ТОВ «Аладар Люкс» договору було поставка дизельного палива, а не надання транспортних послуг, тому недоліки в оформленні, рівно як і відсутність, товарно-транспортних накладних, не може бути безумовною підставою для висновків податкового органу щодо безтоварності господарської операції.

У акті перевірки зазначено, що однією з підстав для висновків відповідача у безтоварності господарської операції була відсутність на договорі відмітки про погодження вищого органу управління на затвердження правочину. Представник відповідача та свідок у судовому засіданні не змогли пояснити у зв`язку з чим відповідач вважає, що таке погодження має зазначатись безпосередньо на договорі. Чинними нормативно-правовими актами України не встановлена вимога щодо форми оприлюднення погодження вищого органу управління на укладання правочину.

Позивачем до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року було додано рішення №01-01/02/19 від 01.02.2019 власника ПП «АФ «Журавка», яким погоджено укладання договору з ТОВ «Аладар-Люкс» та надані керівнику позивача відповідні повноваження на його підписання.

Щодо посилання відповідача на відсутність доказів оплати за придбане паливо, то в ході судового розгляду було встановлено, що вказана оплата не була здійснена та обліковується у позивача як заборгованість, що також зазначено і у акті перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, оскільки за своєю суттю вони ґрунтуються на припущеннях.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Агровест Прайм», судом встановлено, що на підставі договору поставки № 16/09, укладеного між ПП «АФ «Журавка» та ТОВ «Агровест Прайм», позивач отримав соняшник в кількості 810,90 тон. Факт отримання соняшника підтверджується наданими податковому органу під час перевірки договором, видатковими та податковими накладним, про що зазначено в акті перевірки (т. 1 а.с. 122-124).

У акті перевірки відповідач зазначає про наявність у ТОВ «Агровест Прайм» в користуванні земель сільськогосподарського призначення, але не зважаючи на цю обставину, відповідач знову для висновків про відсутність у контрагента можливостей вести господарську діяльність посилається на дані узагальнюючої податкової інформації. Окрім того, відповідач аналізує господарську діяльності не тільки ТОВ «Агровест Прайм», але й його контрагентів.

Вказані висновки відповідача не мають жодних встановлених фактичних обставин, щодо неотримання позивачем товару від ТОВ «Агровест Прайм», разом з тим судом була досліджена первинна документація щодо спірних правовідносин, а саме: договір поставки 16/09 від 16.09.2019; видаткові накладні №№АП00000072, №АП00000073, АП00000074 від 16.09.2019; №№ АП00000075, АП00000076, АП00000077 від 17.09.2019.

На стадії подання заперечення на акт перевірки позивачем додатково було подано: прибуткові накладні №№ 1035, 1034, 1038, 1039, 1037, 1036.

Факт отримання договору, видаткових та податкових накладних, підтверджується відповідачем в акті перевірки (т.1 а.с. 122-124).

Окрім того, під час судового оскарження, в додатках до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року на підтвердження реального виконання господарських операцій між ПП «АФ «Журавка» та ТОВ «Агровест Прайм», було подано додаткову угоду №1 від 16.09.2019 до договору поставки №16/09 від 16.09.2019 та рішення № 01-09/19 від 01.09.2019 власника ПП «АФ «Журавка» щодо укладання правочинів з ТОВ «Агровест Прайм».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, оскільки за своєю суттю вони ґрунтуються на припущеннях. Окрім того, податкові накладні були зареєстровані належним чином в ЄРПН.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Меткомтех», судом встановлено, що відповідач в акті перевірки (т.1 а.с. 135-139) підтверджує, що йому були надані договір, укладений між ПП «АФ «Журавка» та ТОВ «Меткомтех», прибуткові накладні та податкові накладні. Предметом укладеного договору було придбання мінеральних добрив - карбаміду та аміачної селітри. В акті перевірки відповідач посилається на неможливість встановити ціну товару, оскільки йому не була надана специфікація. У той же час, наведений в акті перевірки зміст договору № 28/515 від 01.10.2019 встановлює, що конкретний асортимент товару, його ціна по найменуванню та кількість, зазначається в накладній (п.1.3. договору). Факт отримання відповідачем видаткових накладних підтверджується змістом акту перевірки (т.1 а.с. 138-139), де наведена таблиця щодо даних видаткових та податкових накладних.

Таким чином, відповідачу на момент проведення перевірки були відомі умови щодо кількості, асортименту та ціни товару.

Відповідач також зазначає про відсутність на видаткових накладних розшифрування підпису особи, яка з боку ПП «АФ «Журавка» підписала ці накладні. Втім, огляд доданих до цих пояснень копій видаткових накладних, які надані суду, підтверджує наявність чіткого та зрозумілого розшифрування підпису особи, що підписала накладні - це ОСОБА_3 , разом з тим суд зазначає, що сам факт відсутності розшифрування підпису особи не може бути безумовною підставою для визнання угоди такою, що не має реальних наслідків.

Стосовно відсутності на договорі відмітки про його погодження вищим органом управління ПП «АФ «Журавка», як підстави для сумнівів в його укладанні та можливості виконання, то висновки суду щодо подібних обставин викладено вище.

Також судом було досліджено наступні первинні документи.

Так, позивачем на стадії податкової перевірки було надано відповідачу документи, що підтверджується, виходячи з Узагальненого переліку документів, які було використано при проведенні перевірки ПП «АФ «Журавка» (Додаток №4 (пункт 2.6) до акту перевірки від 06.03.2020 №253/18-28-05-07/30903248/30), а саме:

- сертифікат якості №Ж11-404 від 20.11.2018 на добриво;

- видаткові накладні: № РН -1000249 від 30.10.2019 р.; № РН -1000248 від 30.10.2019; № РН - 1000247 від 30.10.2019; № РН -1000246 від 30.10.2019; № РН -1000245 від 30.10.2019; № РН -1000244 від 30.10.2019; № РН -1000243 від 30.10.2019; № РН -1000242 від 30.10.2019; № РН -1000241 від 30.10.2019; № РН -1000240 від 30.10.2019; № РН -1000239 від 30.10.2019; № РН -1000238 від 30.10.2019; № РН -1000237 від 30.10.2019; № РН -1000236 від 30.10.2019; № РН -1000235 від 30.10.2019; № РН -1000071 від 10.10.2019; № РН -1000070 від 10.10.2019; № РН - 1000069 від 10.10.2019; № РН - 1000051 від 10.10.2019; № РН -1000050 від 10.10.2019; № РН - 1000049 від 10.10.2019; № РН - 1000048 від 10.10.2019; № РН -1000047 від 10.10.2019; № РН - 1000046 від 10.10.2019; № РН - 1000045 від 10.10.2019; № РН -1000044 від 10.10.2019; № РН - 1000043 від 10.10.2019; № РН - 1000041 від 10.10.2019; № РН - 1000034 від 10.10.2019; № РН - 1000033 від 10.10.2019; № РН - 1000032 від 10.10.2019; № РН - 1000031 від 10.10.2019; № РН - 1000030 від 10.10.2019.

На стадії подання заперечення на акт перевірки додатково було подано: прибуткові накладні: №№ 1078, 1079, 1080, 1081, 1082, 1083, 1084, 1086, 1085, 1087, 1088, 1090, 1089, 1091, 1092, 1093, 1107, 1108, 1109, 1195, 1196, 1197, 1198, 1200, 1199, 1201, 1202, 1205, 1204, 1207, 1206, 1209, 1208, 1241.

До додаткових пояснень від 22 липня 2020 року позивач надав документальне підтвердження наявності у ПП «АФ «Журавка» в користуванні земель сільськогосподарського призначення, що зумовлює об`єктивну потребу для закупівлі та використання в господарській діяльності добрив та засобів хімічного захисту рослин, зокрема: звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року; податкову декларацію з плати за землю за 2020 рік; акти про використання мінеральних, органічних та бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин № ЖВЖВ 000227 від 29.12.2019; №ЖВЖВ 000228 від 29.12.2019; №ЖВЖВ 000226 від 28.12.2019; №ЖВЖВ 000225 від 27.12.2019.

Додатково до відповіді на відзив від 26 серпня 2020 року позивач надав рішення власника ПП «АФ «Журавка» № 01/1-10/19 від 10.10.2019 щодо укладання правочинів з ТОВ «Меткомтех».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, оскільки за своєю суттю вони ґрунтуються на припущеннях. Окрім того, податкові накладні були зареєстровані належним чином в ЄРПН.

Щодо доводів відповідача про неможливість зберігання позивачем скрапленого газу у придбаних об`ємах, суд зазначає, що як зазначено самим відповідачем у акті перевірки, позивач має газосховище на 50 м. куб. Крім того, відповідно до копії технічного паспорту зерносушарки SUKUP ТЕ2421 Е, вказане обладнання споживає максимально 680 л/час пропан-бутана, тобто 16,32 м. куб. за добу. Вказані розрахунки у сукупності з фактом того, що ПП «АФ «Журавка» є сільськогосподарським підприємством, яке у своїй діяльності потребує використання зерносушарки, свідчить про можливість використання та зберігання скрапленого газу, у зв`язку з чим доводи відповідача про неможливість використання та зберігання позивачем у свої діяльності прибраних об`ємів скрапленого газу повинні бути доведені відповідними доказами, а не припущеннями.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 21020,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Агрофірма "Журавка" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 27.04.2020.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Агрофірма "Журавка" (с. Журавка, Середино-Будський район, Сумська область, 41041, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009, ) суму судового збору в розмірі 21020,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 29 жовтня 2020 року.

Суддя С.М. Глазько