Справа № 486/268/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.м. ОдесаСправа № 486/268/20

Головуючий в І інстанції: Волкова О.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 15.06.2019 р., 17.07.2020 р. м. Южноукраїнськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року та додаткове рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття справи, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням ухвали суду першої інстанції про заміну сторони, до Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач-2), в якому просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2020 року Серії БАА № 695207, справу закрити; визнати протиправними дії відповідача-1; винести окрему ухвалу, яку направити до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо усунення порушень, які призвели до протиправних дій відповідача-1.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову серії БАА № 695207 від 31.01.2020 року, винесену начальником СРПП Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Жилою А.І. Закрито справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Додатковим рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року визнано дії начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції майора ОСОБА_2 (нагрудний знак № НОМЕР_1 ) протиправними.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушенні норм матеріального права.

Позивачем поданий відзив на апеляційні скарги, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно постанови Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції Жили А.І. Серії БАА № 695207, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser за реєстраційним номером НОМЕР_2 , 31.01.2020 року у м. Южноукраїнськ по пр. Незалежності, 35 біля магазину «Сільпо» здійснив зупинку та стоянку на майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із чим, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять суперечливі дані щодо вчиненого ним правопорушення, а також самого факту вчинення правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем за час розгляду справи не надано будь-яких інших належних доказів, які б спростували твердження позивача.

Оскільки відповідач не надав належних доказів правомірності його дій при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у суб`єкта владних повноважень відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, які б ґрунтувалися на Законі України «Про дорожній рух» та правилах дорожнього руху.

Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги посилання позивача на те, що відповідачі ігнорують національні стандарти в галузі безпеки дорожнього руху, які поширюються на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху, щодо умов і режиму руху на автомобільних дорогах і вулицях, згідно з Правилами дорожнього руху.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 695207 від 31.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП необхідно скасувати.

Вирішуючи справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

При цьому, у пунктах 3.4, 3.5, 3.6 Галузевих будівельних норм (ГБН) В.2.3-218-550:2010 визначено, що зупинки маршрутного транспорту (зупинки) - це відповідно обладнані на автомобільних дорогах місця зупинок для автобусів загального призначення, тролейбусів та маршрутних таксі; зупинковим майданчиком є спеціально влаштований за межами проїзної частини дороги, на узбіччі, майданчик (напівмайданчик) з твердим покриттям для зупинки відповідних маршрутних транспортних засобів; посадковим майданчиком є ділянка з твердим покриттям примикає до зупинкового майданчика і вища за нього на 0,15 м - 0,25 м, призначені очікування і висадки пасажирів маршрутного транспорту.

Згідно з пунктом 4.3 ГБН В.2.3-218-550:2010 основними елементами зупинок є: зупинковий майданчик, який влаштовують на дорогах і на ділянках доріг у населеному пункті або зупинковий напівмайданчик, який допускається застосовувати за певних умов тільки в населеному пункті; посадковий майданчик; павільйон; відповідні дорожні знаки, огородження та розмітка.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин): 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів; 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса». Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки автобуса.

В свою чергу, частиною 1 статті 122 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Накладаючи на позивача оскаржуваною постановою адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно наведених вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідач-1 виходив з того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser за реєстраційним номером НОМЕР_2 , 31.01.2020 року у м. Южноукраїнськ по пр. Незалежності, 35 біля магазину «Сільпо» здійснив зупинку та стоянку на майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху.

Проте, відповідачами, на яких покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки та стоянки на майданчику для маршрутних транспортних засобів.

Так, досліджуючи оскаржувану постанову, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній відсутні будь-які посилання, зокрема, на здійснення фіксації технічними засобами правопорушення, за яке на позивача накладено адміністративне стягнення цією постановою, та оскаржувана постанова взагалі не містить будь-яких додатків.

В свою чергу, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами були надані відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який був присутній під час складання оскаржуваної постанови, а також фотоматеріали, які фактично здійснені із наведеного відеозапису з нагрудної камери.

Проте, наданими відповідачами до суду фото та відеоматеріалами не зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки та стоянки на майданчику для маршрутних транспортних засобів.

Колегія суддів зазначає, що на наявних в матеріалах справи відеоматеріалах відображено процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, за цими відеоматеріалами і фото неможливо встановити: де саме позивачем здійснено зупинку свого транспортного засобу, де саме розташовані зупинковий, посадковий майданчики та сама зупинка маршрутного транспорту, на якій відстані розташований транспортний засіб позивача, де розміщені відповідні дорожні знаки. Колегія суддів наголошує, що з цих фото та відеоматеріалів процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення неможливо встановити, що позивач здійснив зупинку та стоянку на майданчику для маршрутних транспортних засобів, як то зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.

В свою чергу, надані відповідачем-1 під час апеляційного розгляду справи фото та відеоматеріали, а також викопіювання з генерального плану міста, які, на думку останнього, підтверджують факт зафіксованого оскаржуваною постановою порушення позивачем вимог ПДР, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки згідно ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак, відповідачем-1 не зазначено жодних доводів щодо неможливості подання доказів до суду першої інстанції та відповідно не підтверджено такі доводи належними доказами. Окрім цього, колегія суддів зазначає, що фото відповідного проспекту міста та викопіювання з генерального плану міста за відсутності доказів, за якими можливо встановити точне розташування транспортного засобу позивача, не можуть підтверджувати факт порушення пп. «е» п. 15.9, пп. «а» п. 15.10 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки та стоянки на майданчику для маршрутних транспортних засобів, за яке на позивача і накладено адміністративне правопорушення оскаржуваною постановою.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачами не надано доказів, що підтверджували б вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність правомірності прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення та як наслідок наявність підстав для задоволення позову в частині скасування цієї постанови.

Водночас, задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував свій висновок щодо суперечності даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо вчинення позивачем правопорушення та самого факту вчинення правопорушення, з рішення суду першої інстанції не вбачається на підставі, яких доказів, наявних в матеріалах справи, здійснений такий висновок суду.

Також, суд першої інстанції послався на те, що у суб`єкта владних повноважень відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, які б ґрунтувалися на Законі України «Про дорожній рух» та правилах дорожнього руху, проте, оскаржувана постанова прийнята згідно вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, вирішуючи справу та приймаючи до уваги доводи позивача стосовного того, що відповідачі ігнорують національні стандарти в галузі безпеки дорожнього руху, які поширюються на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху, щодо умов і режиму руху на автомобільних дорогах і вулицях, згідно з Правилами дорожнього руху, суд першої інстанції не визначив, якими встановленими судом першої інстанції обставинами та наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються прийняті до уваги судом доводи позивача.

Окрім цього, приймаючи рішення у даній справі, судом першої інстанції не було ухвалено рішення щодо однієї із позовних вимог.

Разом з цим, судом першої інстанції було прийнято додаткове рішення, яким визнано дії начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції майора ОСОБА_2 (нагрудний знак № 007517) - протиправними.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Проте, у додатковому рішенні суду першої інстанції не визначено, які докази досліджувались щодо наведеної позовної вимоги, які підстави для задоволення цих вимог позивача, які саме дії відповідача-1 є протиправними, в чому саме вони виразились.

В свою чергу, надаючи оцінку наведеним вимогам позивача під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві останнім не визначено, в чому полягають дії відповідача-1, які останній просить визнати протиправними, а тому, такі вимоги позивача не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, колегія суддів також приходить до висновку про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали щодо протиправних дій відповідача-1.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, належним способом захисту прав позивача є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 252, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року скасувати.

Додаткове рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття справи задовольнити частково.

Скасувати постанову Начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції Жили Андрія Івановича Серії БАА № 695207 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 05.11.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька