Справа № 200/8000/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р. Справа№200/8000/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 177А)

до Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ 3944096, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № на суму 587423 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № на суму 587423 грн. 80 коп.

Ухвалою від 31 серпня 2020 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

14 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 31 серпня 2020 року, чим усунув її недоліки.

Ухвалою від 15 вересня 2020 суд прийняв до розгляду адміністративну справу та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/8000/20-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 5 листопада 2020 року суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що податкове повідомлення-рішення № від 10 квітня 2020 року прийняте відповідачем на підставі акту камеральної перевірки № 1576/05-99-54-04 від 24 березня 2020 року за декларацією з податку на додану вартість за червень 2014 року з порушенням норм податкового законодавства України, посилаючись на те, що не дивлячись на той факт, що юридичною адресою підприємства є м. Маріуполь, фактичним місцезнаходженням апарату управління підприємства залишається м. Донецьк. Зазначає, що м. Маріуполь, де позивач перебуває на обліку як платник податків у СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровськ МГУ ДФС, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, а м. Донецьк, де позивач фактично здійснює свою діяльність, входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, позивач зазначає, що обставини, за яких у позивача фактично виникла неспроможність своєчасно подати в установлені строки податкову (митну) декларацію, є обставинами непереборної сили (форс-мажорні обставини). Також зазначає, що підприємством були отримані сертифікати Торгово-промислової палати України №№ 1735, 1736 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 та від 25 листопада 2014 року № 5268/05-4 та висновок Донецької торгово-промислової палати від 3 липня 2014 року № 2005/12.12-03, яким засвідчено факт настання форс-мажорних обставин з 10 червня 2014 року щодо провадження господарської діяльності на території Донецької області та дотримання нормативно - правових актів України, що стосуються справлення і сплати податків та обов`язкових платежів. Таким чином позивач вважає, що сертифікат Торгово-промислової палати є документом, що засвідчує настання обставин непереборної сили при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

Відповідач до суду надав відзив, де зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення стали висновки, що викладені в акті камеральної перевірки від 24 березня 2020 року № 1576/05-99-5404/00191678.

Актом камеральної перевірки позивача встановлено, що позивачем порушено строки сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість червень 2014 року від 21квітня 2015 року № КП «Компанія «Вода Донбасу», чим порушено вимоги п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. Відповідач вважає, що погашення податкових зобов`язань відбувалося з порушенням граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених самостійно платником податків у деклараціях з податку на додану вартість, тому до позивача правомірно застосовані штрафні санкції. Щодо наявних у позивача сертифікатів Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили відповідач зазначає, що Форс-мажорні обставини, в результаті яких настали обставини щодо не можливості виконання податкових та/чи інших зобов`язань/обов`язків засвідчуються податковим органом за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору. Податковий орган на підставі «Порядку та умов надання платникам податків розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або податкового боргу», що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 571, розстрочує або відстрочує таке зобов`язання. Відповідач зазначає, що позивач із заявою про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або про продовження граничних строків для сплати узгоджених податкових зобов`язань до податкового органу не звертався. Також звертає увагу суду на те, що сертифікати Торгово-промислової палати України №№ 1735-1736, що видані позивачу 25 листопада 2014 року не стосуються своєчасності та повноти податків та зборів. На думку відповідача наявні у позивача сертифікати не звільняють від сплати податків та обов`язків у зв`язку з дією форс-мажорних обставин з тих підстав, що на підставі такого сертифікату податкові органи приймають лише рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або податкового боргу, списання безнадійного податкового боргу, продовження граничних термінів для подання податкової декларації й інших документів. Підсумовуючи відповідач вказує на те, що позивач задекларувавши узгоджене податкове зобов`язання не сплатив його у встановлені законодавством строки, що й спричинило до зростання податкового боргу у зв`язку з його несплатою.

Позивачем надано суду відповідь на відзив відповідача, в якій останній посилаючись на норми ст. 76 та ст. 102 Податкового Кодексу України вважає, що строк на проведення камеральної перевірки сплинув 21 травня 2015 року, оскільки декларацію позивачем було подано 21 квітня 2015 року, а в разі застосування строку 1 095 днів строк сплинув 20 травня 2018 року. Також позивач заперечує проти тверджень відповідача щодо не подачі заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або продовження граничних строків для сплати узгоджених податкових зобов`язань, оскільки позивачем 11 червня 2019 року було надано відповідачу заяву та графік погашення заборгованості з податку на додану вартість. Дана заява разом із графіком відповідачем була отримана 13 червня 2019 року. Крім того, позивачем на виконання вищевказаної заяви за період з червня 2019 року по жовтень 2020 року було сплачено 6 900 000 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00191678, юридична адреса: 87547, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177а, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2014 року Торгово-промисловою палатою України позивачу видані Сертифікати № 5270/05-4 та № 5268/05-4, якими засвідчено факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору) для Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу та зазначено, що при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов`язкових платежів та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що 24 березня 2020 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість червень 2014 року (декларація від 21 квітня 2015 року № ), за результатами якої складено акт перевірки від 24 березня 20 року № 1576/05-99-54-04.

Згідно висновків акту перевірки встановлено несвоєчасність сплати суми узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій декларації червень 2014 року від 21 квітня 2015 року № у загальній сумі 2 937 119 грн. із затримкою більше 30 календарних днів, чим порушено п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення рішення від 10 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 587 423 грн. 80 коп. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 2 937 119 грн. з податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем спірне податкове повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № оскаржене в адміністративному порядку, однак за результатами розгляду скарги від 22 квітня 2020 року № 03/1926 (вх.. ДПС № 16600-6 від 29 квітня 2020 року) залишене без змін рішенням ДПС України № 19155/6/99-00-06-02-06-06.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Порядок та строки сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість визначені розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що податкова декларація за червень 2014 року була подана до податкового органу 21 квітня 2015 року, тобто з пропуском 20-ти денного терміну.

Як встановлено в ході перевірки узгоджені грошові зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2014 року за декларацією від 21 квітня 2015 року № сплачені позивачем: в сумі 100 000 грн. за платіжним дорученням № від 12 червня 2019 року; в сумі 2 519 грн. за платіжним дорученням № від 20 червня 2019 року; в сумі 681 грн. 65 коп. за платіжним дорученням № 6829 від 2 липня 2019 року; в сумі 100 000 грн. за платіжним дорученням № від 3 липня 2019 року; в сумі 795 грн. 50 коп. за платіжним дорученням № 6890 від 5 липня 2019 року; в сумі 1 284 грн. 65 коп. за платіжним дорученням № 8216 від 22 липня 2019 року; в сумі 755 грн. 50 коп. за платіжним дорученням № 8394 від 29 липня 2019 року; в сумі 2 764 грн. 65 коп. за платіжним дорученням № від 5 серпня 2019 року; в сумі 2 265 грн. 70 коп. за платіжним дорученням № від 7 серпня 2019 року ; в сумі 1 203 грн. 50 коп. за платіжним дорученням № 8903 від 12 серпня 2019 року; в сумі 100 грн. за платіжним дорученням № від 15 серпня 2019 року; в сумі 100 000 грн. за платіжним дорученням № від 28 серпня 2019 року; в сумі 592 грн. 05 коп. за платіжним дорученням № від 30 серпня 2019 року; в сумі 100 000 грн. за платіжним дорученням № від 16 вересня 2019 року; в сумі 500 000 грн. за платіжним дорученням № від 2 жовтня 2019 року; в сумі 126 грн. 05 коп. за платіжним дорученням № 10170 від 7 листопада 2019 року; в сумі 500 000 грн. за платіжним дорученням № від 15 листопада 2019 року; в сумі 656 грн. 05 коп. за платіжним дорученням № 10542 від 22 листопада 2019 року; в сумі 5 097 грн. 90 коп. за платіжним дорученням № 10635 від 28 листопада 2019 року; в сумі 18 276 грн. 80 коп. за платіжним дорученням № 10998 від 2 грудня 2019 року; в сумі 500 000 грн. за платіжним дорученням № від 14 січня 2020 року; в сумі 500 000 грн. за платіжним дорученням № від 27 січня 2020 року; в сумі 500 000 грн. за платіжним дорученням № від 17 лютого 2020 року.

Згідно з пунктом 113.3 статті 113 вказаного Кодексу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 114 Податкового кодексу передбачено, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Під час застосування статті 102 ПК України Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що приписи пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Наведену правову позицію викладено в постановах Верховного суду від 5 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 2 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі № 824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, податкова декларація позивачем подана 21 квітня 2015 року (з пропуском визначеного законодавством терміну, а спірне податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штрафні санкції, прийнято відповідачем 10 квітня 2020 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України.

Судом не приймаються доводи відповідача щодо тривалості податкового порушення в вигляді несвоєчасної сплати податкового зобов`язання, початок перебігу строку застосування штрафних санкцій з наступного дня за днем сплати податкового зобов`язання, оскільки наведені доводи не відповідають правовим висновкам Верховного Суду, які суд першої інстанції має враховувати під час прийняття рішення.

Застосування штрафних санкцій із порушенням строків їх нарахування свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 10 квітня 2020 та наявність підстав для його скасування, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судовий збір позивачем був сплачений відповідно до платіжного доручення № 150 від 9 вересня 2020 року у сумі 8811 грн. 35 коп.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 177А) до Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ 3944096, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № на суму 587423 грн. 80 коп. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 10 квітня 2020 року № , відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість та зобов`язано Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» сплатити штраф у сумі 587 423 грн. 80 коп.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 811 (вісім тисяч вісімсот одинадцять гривень) 35 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 6 листопада 2020 року. Повне судове рішення складено 6 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар