Справа № 120/2759/20-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2759/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

03 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Ремез К.І.,

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року (повний текст якої складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100320/20209/000069/2 від 15.06.2020 року;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Державної митної служби України № UA100320/2020/00124.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а всі доводи митного органу, викладені в апеляційній скарзі зводяться виключно до припущень і міркувань. Зокрема митним органом не вказано які саме норми законодавства порушені товариством при поданні митної декларації та наводить плутанні аргументи щодо надання платіжних документів.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.06.2020 року позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA100320/2020/621086 з метою митного оформлення товару - яблука свіжі, врожаю 2019 року сорт: - FUGI, розмір 65-75 1 категорії 11232 кг, 2 категорії 9360 кг, всього 20592 кг, упаковані у 1584 ящики з фанери на дерев`яних піддонах, торгівельна марка - немає наданих, виробник Frutas L1obera SL, країна виробництва - ES.

Задекларований товар поставлено позивачеві на виконання умов контракту на поставку свіжих фруктів та овочів № 040520 від 04.05.2020 року, який укладений з фірмою EW FRUITS LTD (резидент Великобританії), на підставі інвойсу № 4 від 01.06.2020 року.

На підтвердження митної вартості товару декларантом до митного оформлення разом з МД № UA100320/2020/621086 подано перелік наявних у нього документів відповідно до частини 2 статті 53 МК України: контракт на поставку свіжих фруктів та овочів № 040520 від 04.05.2020 року; інвойс № 4 від 01.06.2020 року; платіжне доручення в іноземній валюті від 03.06.2020 року (пункт 4 частина 2 стаття 53 МК України "якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару").

Крім того, декларантом в порядку частини 6 статті 53 МК України подано додаткові документи: МД країни відправника № 20ЕS6849 від 08.06.2020 року; CMR; прайс-лист від 01.06-07.06.2020 року.

Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) укладеного з компанією "EW FRUITS LTD" виходячи з 0,57 євро/кг (за 1 категорію) та 0,53 євро/кг (за 2 категорію).

Втім, 15.06.2020 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA100320/20209/000069/2. Відповідно до якого, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження митної вартості товару заявленого за МД № UA100320/2020/621086 від 15.06.2020 року встановлено, що вони не містять всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості та містять розбіжності .

Так, рішенням про коригування митної вартості товарів за №UA100320/2020/000069/2 змінено в бік збільшення митну вартість товару, а саме замість заявленої вартості 0,57 євро за 1 категорію та 0,53 євро за 2 категорію за 1 кг, тобто 11363,04 євро (графа 27 Рішення), відповідачем встановлено вартість даного товару на рівні 1,1502 євро за 1 кг, тобто 23684,92 євро (графа 30)

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000069/2, відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску товарів) за МД № UA100320/2020/621086 від 15.06.2020 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA100320/2020/00124.

Вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з метою їх скасування.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність прийнятих рішень враховуючи наступне.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать:

- декларація митної вартості,

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності,

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу),

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару,

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів,

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню,

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено із тексту рішення про коригування митної вартості товару за №UA100320/2020/000069/2 від 15.06.2020 року мотивом його прийняття було відсутність у поданих документах, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості та наявні розбіжності.

1) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів надано не в повному обсязі;

2) надана довідка про транспорті витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA- ALBESA»

В результаті опрацювання інформації наявної у митного органу, останнім встановлено неможливість підтвердження заявленого декларантом методу визначення митної вартості товарів. Так, митним органом, на підставі частини 2 статті 64 МК України, застосовано другорядний метод 2ґ (резервний метод). Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю зазначення митної вартості товару: МД від 08.06.2020 року за №UA10430/2020/6000 (рівень митної вартості згідно джерела інформації - 1,32 USD/кг).

Як вбачається із наданих декларантом документів, такі первинні документи містять інформацію щодо вартості товару.

Твердження відповідача про неможливість перевірити достовірність декларування складових митної вартості (витрати на транспортування) не було можливим, спростовуються відповідними доказами, зокрема договором № У1905 від 19.05.2020 року, укладеним з ТОВ «Дніпротранснафта» з одного боку та ТОВ «Українські фрукти 2016». Відповідно до умов даного договору сторони домовилися, що вартість фрахту та інших послуг, а також порядок розрахунків встановлюються сторонами в окремих заявках Замовника для кожного перевезення, які є невід`ємною частиною договору.

Також, відповідно довідки № 15/06 від 15.06.2020 року ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» вартість доставки вантажу для ТОВ «Українські фрукти 2016» автотранспортом ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» автомобілем DAF AE 4901 KH/ НОМЕР_1 по маршруту Zaragoza (Іспанія) м./п. Краківець, складає 75529,75 грн; м./п. Краківець м. Київ (Україна) 33233,09 грн.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей складових митної декларації, а саме витрат транспортування.

Щодо митної декларації № UA10430/2020/6000 від 08.06.2020 року, яка стала джерелом інформації про числове значення митної вартості, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Наведене узгоджується із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17 та від 05.02.2019 року у справі № 816/1199/15-а.

Між тим, як встановлено із рішення про коригування митної вартості товарів від 15.06.2020 року, у ньому зазначено лише номер та дату митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, однак не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Відтак вказане не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Щодо посилання відповідача на те, що декларантом неподані усі необхідні документи, то суд вважає їх безпідставними, оскільки такі документи згідно з частиною другою статті 53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 року справа № 810/5295/15, адміністративне провадження № К/9901/14750/18, у постанові від 06.02.2020 року, справа №540/2219/18, адміністративне провадження №К/9901/23676/19

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення товариством митної вартості товарів на суму 11363,04 євро, оскільки наведені дані відповідають вимогам закону та підтверджені поданими позивачем документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості за № UA100320/2020/000069/2 від 15.06.2020 року.

В той же час відповідно до частин 1, 2 статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Порядок оформлення картки відмови визначається розділом VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок 631).

Згідно з пунктами 7.1, 7.2, 7.5, 7.6 розділу VII "Оформлення картки відмови" Порядку 631, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Системний аналіз вказаних норм вказує на те, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється відповідним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за наявності виключних підстав та прийняти рішення про коригування митної вартості.

Як встановлено судом, після подання позивачем МД, за результатами опрацювання відповідних документів відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2020/00124, в якій було повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оскільки в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару у зв`язку з винесенням митним органом рішення про коригування митної вартості товару № UA100320/2020/000069/2 від 15.06.2020 року.

Тобто, єдиною підставою винесення оскаржуваної картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів послугувало попередньо винесене рішення про коригування митної вартості товару № UA100320/2020/000069/2 від 15.06.2020 року.

Беручи до уваги скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA100320/2020/000069/2 від 15.06.2020 року, яке було покладено в основу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби за № UA100320/2020/00124, суд доходить висновку, що така картка є також протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 листопада 2020 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Матохнюк Д.Б.