Справа № 160/6470/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
04 листопада 2020 року Справа № 160/6470/20
Користуючись правом, визначеним частиною 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України, висловлюю окрему думку у зв`язку із прийняттям Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів головуючого судді Кругового О.О., суддів Прокопчук Т.С., Шлай А.В., 04 листопада 2020 р. постанови, якою задоволено апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області, Офісу Генерального прокурора, скасована ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 р. про зупинення до прийняття Конституційним Судом України рішення за конституційним поданням 50 народних депутатів України 3/116 (20) від 18.03.2020 провадження в адміністративній справі №160/6470/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Дніпропетровської області про визнання протиправними, скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 р. у справі № 800/330/17, полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. Тобто обставини, які підлягають установленню під час вирішення індивідуального спору, не відносяться до предмета доказування у справі, яка розглядається в порядку конституційного судочинства.
На мою думку, формальні підстави для зупинення або відмови у зупиненні провадження у справі мають розглядатись з урахуванням характеру спірних правовідносин.
У даній справі спір виник у зв`язку із звільненням позивача з посади та з роботи за результатами атестації, проведеної на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Позивач обґрунтовував незаконність свого звільнення, зазначивши, у тому числі, про неузгодженість Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» в частині підстав для звільнення прокурорів, що може свідчити про порушення принципу правової визначеності.
При вирішенні публічно-правового спору суди зобов`язані керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).
Оскільки провадження у справі зупинене за клопотанням позивача, як ініціатора судового процесу, таке процесуальне рішення не є перешкодою останньому доступу до правосуддя та не порушує його процесуальних прав. Обставина ж відповідності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» Конституції України може розглядатись тією об`єктивною обставиною, встановлення якої впливає на вирішення по суті спору про наслідки проведеної атестації.
Також, суд апеляційної інстанції, на мою думку, повинен дотримуватись послідовності у прийнятті своїх рішень за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про зупинення провадження у справі у справах, де відповідачами є одні й ті самі суб`єкти владних повноважень, а спірні правовідносини регулюються одними нормами права.
Суддя А.В. Шлай