Справа № 1.380.2019.006008
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006008 пров. № А/857/9386/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства «АРТ-ЕНЕРГО» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Кедик М.В.,

час ухвалення рішення 15 год 43 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 30 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2019 року Приватне підприємство «АРТ-ЕНЕРГО» (далі ПП «АРТ-ЕНЕРГО») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС) від 05 листопада 2019 року № 000230509, яким йому було визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) в сумі 1 978 000,0 грн, з яких 1 318 666,70 грн за основним платежем та 659 333,35 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.006008 позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у ході розгляду справи було підтверджено укладення та реальне виконання господарських договорів ПП «АРТ-ЕНЕРГО» з контрагентами ТОВ «Успіх Україна», ТОВ «Будкомплект 2006», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН», ТОВ «Нордек ЛТД» належним чином оформленими первинними документами. Доводи контролюючого органу про неможливість виконання контрагентами позивача своїх зобов`язань за такими договорами не знайшли свого підтвердження належними, достатніми та допустимими доказами, а отже оспорюване ППР від 05 листопада 2019 року № 000230509 слід скасувати.

Відповідач ГУ ДПС у поданій апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ГУ ДПС під час проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (акт від 16 жовтня 2019 року №160/05.9/33863093) було встановлено порушення підприємством вимог статей 198, 200 Податкового кодексу України (далі ПК), внаслідок чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 1 318 666,7 грн. Суть виявлених порушень зводиться до того, що представлені позивачем під час перевірки первинні документи не підтверджують належного здійснення господарських операцій його контрагентами ТОВ «Успіх Україна», ТОВ «Будкомплект 2006», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН», ТОВ «Нордек ЛТД».

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «АРТ-ЕНЕРГО» заперечило обґрунтованість доводів апелянта та погодилося із висновками суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваному судовому рішенні. Наполягає на тому, що висновки контролюючого органу побудовані на припущеннях та не спростовують реального виконання спірних господарських операцій позивача із контрагентами, яке підтверджується представленими підприємством належним чином оформленими первинними документами.

Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, що викладені у апеляційній скарзі, наполягає на помилковості висновків суду першої інстанції та скасуванні оскаржуваного рішення. Вважає позовні вимоги ПП «АРТ-ЕНЕРГО» безпідставними і просить відмовити у їх задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив доводи відповідача, що викладені у апеляційній скарзі. Вважає висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДПС було провело документальну позапланову виїзну перевірку ПП «АРТ-ЕНЕРГО» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Успіх Україна» за грудень 2018 року, ТОВ «Будкомплект 2006» за січень 2019 року, ТОВ «Монтажтехпром» за лютий 2019 року, ТОВ «Нордек ЛТД», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» за березень 2019 року та правомірність їх відображення у податкових деклараціях з ПДВ та податковій декларації з податку на прибуток (далі ПНП), результати якої оформлено актом від 16 жовтня 2019 року № 160/05.9/33863093.

Під час перевірки відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК, а відтак завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Успіх Україна» за грудень 2018 року на 166 666,68 грн, з ТОВ «Будкомплект 2006» за січень 2019 року на 166 666, 68 грн, із ТОВ «Нордек ЛТД» за березень 2019 року на 218 666,67 грн та з ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» за березень 2019 року на суму 766 666,67 грн, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 18) з ПДВ за січень 2019 року на 333 333,36 грн та за березень 2019 року на 985 333,34 грн, а всього на загальну суму 1 318 666,70 грн.

На підставі висновків, що зафіксовані у акті перевірки № 160/05.9/33863093 від 16 жовтня 2019 року, ГУ ДПС 05 листопада 2019 року винесено ППР № 000230509, із яким ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не погодилося та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, що викладені у заявах по суті справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки обґрунтованості висновків контролюючого органу про непідтвердження ПП «АРТ-ЕНЕРГО» реального здійснення господарських операцій з його контрагентами ТОВ «Успіх Україна», ТОВ «Будкомплект 2006», ТОВ «Нордек ЛТД», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» у період грудень 2018 року-березень 2019 року, що підлягав перевірці.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами пункту 1.2 статті 1, підпунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, статей 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регламентовані приписами ПК.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Приписами пункту 44.6 статті 44 ПК передбачено що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

За правилами підпункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що у акті перевірки від 16 жовтня 2019 року № 160/05.9/33863093 містяться підписи директора та головного бухгалтера ПП «АРТ-ЕНЕРГО», якими вони підтверджують те, що надана інформація, первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про господарські відносини (спростовують викладені в акті факти) за період, що перевірявся, відсутні (а.с.29 т.1).

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не було подано додаткових документів також і у порядку, передбаченому пунктами 44.6 та 44.7 статті 44 ПК.

Згідно із підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом «а» пункту 187.1 статті 187 ПК передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК).

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами пункту 198.6 статті 198 ПК встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах. Лише така господарська операція, яка фактично відбулась, і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження його власної господарської діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених ним договорах. Такі господарські операції мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст таких операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановить та не доведе, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

При цьому в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд під час вирішення цього спору враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2018 року у справі №826/20258/13-а, відповідно до якої про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного . У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав для врахування задекларованих у податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Сам факт наявності у позивача податкових чи видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «Успіх Україна» апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час проведення перевірки було встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «Успіх Україна» на загальну суму 1 000 000 грн. (у т.ч. ПДВ 166 666,67 грн).

Відповідно до договору № 011118 від 01 листопада 2018 року (далі Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі Замовник) та ТОВ «Успіх Україна» (далі Підрядник) досягли домовленості про те, що Підрядник на свій ризик та своїми силами і засобами виконає роботи з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи у порядку та на умовах Договору. Зазначені роботи позивачем включено до складу робіт, які він виконував для ТОВ «Львівське АТП-14631» на підставі договору підряду № 13ПЕ-18 від 25 червня 2018 року.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Підрядник приступає до виконання передбачених цим Договором робіт після передачі йому будівельного майданчика (фронту робіт)

При цьому під час перевірки ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не було надано контролюючому органу актів прийому-передачі будівельного майданчика (фронту робіт) відповідно до приписів пункту 3.1 Договору.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем також не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту передачі ТОВ «Успіх Україна» передбачених умовами Договору кріплень та фотоелектричних модулів для монтажу на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» та їх списання, адже відповідно до умов Договору Підрядник зобов`язувався здійснити лише монтажні роботи, що об`єктивно передбачає передачу йому відповідних об`єктів для проведення їх монтажу.

Акти приймання виконаних робіт № 1 від 21 грудня 2018 року, № 2 від 22 грудня 2018 року, № 3 від 26 грудня 2018 року, № 4 від 27 грудня 2018 року носять загальний характер, не розкривають суті та часу виконаних робіт (а.с. 37-40 т.1).

У наданих платіжних дорученнях ПП «АРТ-ЕНЕРГО» № 10228 від 27 грудня 2018 року на суму 500 000,00 грн, № 10369 від 31 січня 2019 року на суму 500 000,00 грн вказано призначення платежу: «за електромонтажні роботи зг. дог. М36ПЕ-18 від 27.12.2018 в т.ч. ПДВ 20% 83 333,33 грн.», однак самого договору № 36ПЕ-18 від 27 грудня 2018 року надано не було.

Лист № 33/1 від 31 січня 2019 року директору ТОВ «Успіх Україна», у якому вказано про помилкове зазначення у платіжних дорученнях № 10228 від 27 грудня 2018 року та № 10369 від 31 січня 2019 року призначення платежу із проханням вважати вірним призначення платежу за електромонтажні роботи згідно із договором № 011118 від 01 листопада 2019 року , у т.ч. ПДВ 20 % 83333,33 грн під час перевірки працівникам контролюючого органу не подавався. Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення такого листа адресату (а.с. 148 т.1).

Водночас, слід наголосити на тому, що відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 договору підряду № 13ПЕ-18 від 25 червня 2018 року, укладеного ТОВ «Львівське АТП-14631» (Замовник) із ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (Підрядник), залучати для виконання окремих видів робіт по даному договору субпідрядників Підрядник вправі зі згоди Замовника, однак доказів отримання такої позивачем ні під час перевірки контролюючого органу, ні під час судового розгляду справи не надано.

Додатково апеляційним судом враховується наявна у контролюючого органу податкова інформація на підставі даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН) та ІС «Податковий блок» щодо напрямків діяльності ТОВ «Успіх Україна» за періоди, охоплені перевіркою, яка свідчать про невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару(послуг), а також одночасне надання послуг із проведення будівельно-монтажних робіт для 62-х суб`єктів господарювання при незначній кількості трудових ресурсів та відсутності основних засобів у різних регіонах України.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, у контролюючого органу були належні правові та фактичні підстави для сумніву у реальності здійснення ТОВ «Успіх Україна» робіт з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10 і надані ПП «АРТ-ЕНЕРГО» під час перевірки документи такі сумніви не спростовували та не доводили документальне підтвердження їх дійсного проведення.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «Будкомплект 2006» апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час проведення перевірки було встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «Будкомплект 2006» на загальну суму 1 000 000 грн. (у т.ч. ПДВ 166 666,67 грн).

Відповідно до договору № 031218 від 03 грудня 2018 року (далі Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі Замовник) та ТОВ «Будкомплект 2006» (далі Підрядник) досягли домовленості про те, що Підрядник на свій ризик та своїми силами і засобами виконає роботи з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи у порядку та на умовах Договору. Зазначені роботи позивачем включено до складу робіт, які він виконував для ТОВ «Львівське АТП-14631» на підставі договору підряду № 13ПЕ-18 від 25 червня 2018 року.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Підрядник приступає до виконання передбачених цим Договором робіт після передачі йому будівельного майданчика (фронту робіт)

При цьому під час перевірки ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не було надано контролюючому органу актів прийому-передачі будівельного майданчика (фронту робіт) відповідно до приписів пункту 3.1 Договору.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем також не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту передачі ТОВ «Будкомплект 2006» передбачених умовами Договору кріплень та фотоелектричних модулів для монтажу на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» та їх списання, адже відповідно до умов Договору Підрядник зобов`язувався здійснити лише монтажні роботи, що об`єктивно передбачає передачу йому відповідних об`єктів для проведення їх монтажу.

Акти приймання виконаних робіт № 1 від 18 січня 2019 року, № 2 від 22 січня 2019 року, № 3 від 25 січня 2019 року, № 4 від 28 січня 2019 року носять загальний характер, не розкривають суті та часу виконаних робіт (а.с. 49-52 т.1).

У наданому платіжному дорученні ПП «АРТ-ЕНЕРГО» № 10368 від 31 січня 2019 року на суму 1 000 000,00 грн вказано про перерахування коштів на користь ТОВ «Будкомплект 2006» із призначенням платежу: «за електромонтажні роботи зг. дог. №03ПЕ-19 від 04.01.2019 в т.ч. ПДВ 20% 166 666,67 грн.»., однак самого договору № 03ПЕ-19 від 04 січня 2019 року надано не було.

Лист № 33/2 від 31 січня 2019 року директору ТОВ «Будкомплект 2006», у якому вказано про помилкове зазначення у платіжному доручені № 10368 від 31 січня 2019 року призначення платежу із проханням вважати вірним призначення платежу за електромонтажні роботи згідно із договором № 031218 від 03 грудня 2019 року , у т.ч. ПДВ 20 % 166666,67 грн під час перевірки працівникам контролюючого органу не подавався. Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення такого листа адресату (а.с. 160 т.1).

Водночас, слід наголосити на тому, що відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 договору підряду № 13ПЕ-18 від 25 червня 2018 року, укладеного ТОВ «Львівське АТП-14631» (Замовник) із ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (Підрядник), залучати для виконання окремих видів робіт по даному договору субпідрядників Підрядник вправі зі згоди Замовника, однак доказів отримання такої позивачем ні під час перевірки контролюючого органу, ні під час судового розгляду справи не надано.

Додатково апеляційним судом враховується наявна у контролюючого органу податкова інформація на підставі даних ЄРПН та ІС «Податковий блок» щодо напрямків діяльності ТОВ «Будкомплект 2006» за періоди, охоплені перевіркою, які свідчать про невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару та послуг, а також одночасного надання послуг із проведення будівельно-монтажних робіт для 36-ти суб`єктів господарювання при незначній кількості трудових ресурсів та відсутності основних засобів у різних регіонах України.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, у контролюючого органу були належні фактичні та правові підстави для сумніву у реальності здійснення ТОВ «Будкомплект 2006» робіт з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10 і надані ПП «АРТ-ЕНЕРГО» під час перевірки документи такі сумніви не спростовували та не доводили документальне підтвердження їх дійсного проведення.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час проведення перевірки було встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» на загальну суму 4 600 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 766 666,67 грн).

Відповідно до договору № 180219 від 18 лютого 2019 року про надання послуг реклами (далі Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі Замовник) та ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» (далі Виконавець) досягли домовленості про те, що Виконавець зобов`язується придбати та виготовити власними силами: буклет виставковий «Енергія сонця» з логотипом у кількості 2900 шт.; буклет рекламний фірмовий з логотипом у кількості 2900 шт.; комплект ручка та записник фірмові з логотипом у кількості 3000 шт.; паперовий пакет з логотипом у кількості 3000 шт.; футболку фірмову з логотипом у кількості 3200 шт.; кепку фірмову з логотипом у кількості 3100 шт. та розповсюдити цю рекламну продукцію серед населення шляхом безкоштовної передачі у публічних місцях на власний розсуд на території міст Києва, Суми та Львова.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що у актах надання послуг (а.с. 60-65 т.1) та звітах про розповсюдження рекламної продукції (а.с. 66-71 т.1) відсутня будь-яка конкретна інформація щодо часу, місця та способу надання послуг, передбачених договором № 180219 від 18 лютого 2019 року.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у звітах про розповсюдження рекламної продукції вказано про те, що таке розповсюдження мало місце серед населення міст Києва, Суми, Львова шляхом укладення договорів про надання рекламних послуг з іншими контрагентами, однак таких договорів ні під час перевірки, ні у ході судового розгляду надано не було. Окрім того, умовами договору № 180219 від 18 лютого 2019 року не передбачено можливості залучення до розповсюдження рекламної продукції Замовника інших контрагентів.

На переконання апеляційного суду, надані позивачем фотоматеріали (а.с. 172-174 т. 1) не підтверджують ні факту виготовлення рекламної продукції у передбачених договором № 180219 від 18 лютого 2019 року асортименті та об`ємах, ні факту її повного розповсюдження з огляду на незначне інформаційне навантаження таких матеріалів. Окрім того, апеляційний суд наголошує на тому, що такі докази не були надані під час проведення контролюючим органом перевірки, а були пред`явлені лише у ході розгляду справи судом першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, у контролюючого органу були належні правові та фактичні підстави для сумніву у реальному наданні ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» рекламних послуг ПП «АРТ-ЕНЕРГО», передбачених договором № 180219 від 18 лютого 2019 року, і надані позивачем під час перевірки документи такі сумніви не спростовували та не доводили документальне підтвердження їх дійсного проведення.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «НОРДЕК ЛТД» апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час проведення перевірки було встановлено наявність фінансово-господарських операції ПП «АРТ-ЕНЕРГО» із ТОВ «НОРДЕК ЛТД» на загальну суму 1 312 000,00 грн (у т.ч. ПДВ - 218 666,67 грн).

Відповідно до договору № 03/01 від 01 березня 2019 року про надання послуг реклами (далі Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі Замовник) та ТОВ «НОРДЕК ЛТД» (далі Виконавець) досягли домовленості про те, що Виконавець зобов`язується придбати та виготовити власними силами: буклет виставковий «Енергія сонця» з логотипом у кількості 1200 шт.; буклет рекламний фірмовий з логотипом у кількості 1200 шт.; комплект ручка та записник фірмові з логотипом у кількості 1200 шт.; паперовий пакет з логотипом у кількості 670 шт.; футболку фірмову з логотипом у кількості 670 шт.; кепку фірмову з логотипом у кількості 670 шт. та розповсюдити цю рекламну продукцію серед населення шляхом безкоштовної передачі у публічних місцях на власний розсуд на території міст Києва та Львова.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що у актах здачі-приймання робіт (а.с. 77-78 т.1) та звітах про розповсюдження рекламної продукції (а.с. 79-80 т.1) відсутня будь-яка конкретна інформація щодо часу, місця та способу надання послуг, передбачених договором № 03/01 від 01 березня 2019 року.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у звітах про розповсюдження рекламної продукції вказано про те, що таке розповсюдження мало місце серед населення міст Києва та Львова шляхом укладення договорів про надання рекламних послуг з іншими контрагентами, однак таких договорів ні під час перевірки, ні у ході судового розгляду надано не було. Окрім того, умовами договору № 03/01 від 01 березня 2019 року не передбачено можливості залучення до розповсюдження рекламної продукції Замовника інших контрагентів.

На переконання апеляційного суду, надані позивачем фотоматеріали (а.с. 172-174 т. 1) не підтверджують ні факту виготовлення рекламної продукції у передбачених договором № 03/01 від 01 березня 2019 року асортименті та об`ємах, ні факту її повного розповсюдження з огляду на незначне інформаційне навантаження таких матеріалів. Окрім того, слід наголосити, що такі докази не були надані під час проведення контролюючим органом перевірки, а були пред`явлені лише у ході розгляду справи судом першої інстанції.

Додатково апеляційним судом враховується наявна у контролюючого органу податкова інформація на підставі даних ЄРПН щодо напрямків діяльності ТОВ «НОРДЕК ЛТД» за періоди, охоплені перевіркою, які свідчать про невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару(послуг).

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, у контролюючого органу були належні підстави для сумніву у реальному наданні ТОВ «НОРДЕК ЛТД» рекламних послуг ПП «АРТ-ЕНЕРГО», передбачених договором № 03/01 від 01 березня 2019 року, і надані позивачем під час перевірки документи такі сумніви не спростовували та не доводили документальне підтвердження їх дійсного проведення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності його висновків таким обставинам. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ПП «АРТ-ЕНЕРГО» відмовити.

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для стягнення на користь ПП «АРТ-ЕНЕРГО» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС понесених позивачем судових витрат немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.006008 та у задоволенні позову Приватного підприємства «АРТ-ЕНЕРГО» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 06 листопада 2020 року.