Справа № 753/11240/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Відповідача щодо зменшення розміру довічної пенсії Позивача;

- зобов`язати Відповідача вчинити дії щодо відновлення та виплати Позивачу пенсії за віком, раніше призначеної, згідно з Законом України, щомісячно сумі 14 780,99 грн., відповідно до п. 3 ст. 27 п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2018 та виплачувати її в подальшому.

Обгрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилався на те, що Відповідачем протиправно не було здійснено нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 14 780,99 грн., який був встановлений у момент його виходу на пенсію, починаючи з 01 січня 2018.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20.06.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Києва про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у розмірі 14 780,99 грн. з 01.01.2018, який був встановлений у момент його виходу на пенсію.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати і здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 14 780,99 грн., який був встановлений у момент його виходу на пенсію, починаючи з 01 січня 2018.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що незважаючи на те, що розмір пенсії Позивача був нарахований у більшому розмірі, проте пенсія виплачувалась у відповідності до положень законодавства, та чинних на момент перерахунку обмежень, встановлених Законом, внаслідок чого підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2017 року ОСОБА_1 розраховано розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 14 780 грн. 99 коп. щомісячно, про що свідчить розпорядження про призначення пенсії від 27.03.2017 № 888808.

Враховуючи зміни в законодавстві щодо граничного розміру пенсій в 2017 році, з моменту призначення пенсії у 2017 році Позивач отримував пенсію в розмірі 10 740 грн., з огляду на встановлення обмежень.

07.02.2018 року Позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою щодо перерахунку розміру пенсії.

За результатами розгляду заяви Позивача від 07.02.2018, Відповідач надав відповідь від 03.03.2018 № 3953/14/К-306, у якій зазначив, що відповідно до п. 4.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії призначені до 01.10.2017 підлягають перерахунку з 01.10.2017 із застосуванням показника середньої заробітної плати 3764,00 грн. та застосування коефіцієнту страхового стажу 1. Також вказано, що з 01.01.2018 пенсія виплачувалась у розмірі 11054,46 грн. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що обмеження розміру пенсії на рівні 10 740,00 грн. діяло по 31 грудня 2017 року, що не є підставою для зменшення розміру призначеної Позивачу пенсії під час проведення Відповідачем її перерахунку з 01.01.2018. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування Відповідачем вказаного обмеження з 01 січня 2018 року є протиправним.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем в апеляційній скарзі вказано про відсутність підстав для задоволення позовної заяви Позивача, оскільки умови перерахунку пенсій з 01.10.2017, призначених відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) врегульовано пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, та Відповідач правомірно застосував при перерахунку пенсії Позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%. Також, зазначено, що розмір пенсії до виплати (до спірного перерахунку) з урахуванням ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складав 10740,00 грн., а після перерахунку з урахуванням Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 01.01.2018 року складає 11054,46 грн., відтак вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії Позивачем.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами Відповідача з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими законами України.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп x Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. Коефіцієнт страхового стажу - це величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу.

Для обчислення розміру пенсії Позивача до 01.10.2017 відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Як слідує з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії Позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-V111, який в цій частині набрав чинності з 01.10.2017, до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін до ст.25 Закону № 1058-IV з 01.01.2017 року коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст. 24 цього Закону, - 0,85.

Також Законом № 2148-VІІІ Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 4-3, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, оскільки пенсія Позивачу була призначена у 2017 році, Відповідач правомірно здійснив її перерахунок з 1 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наведених норм розмір пенсії Позивача з 01.03.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу Позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням більшого показника середньої заробітної плати як при попередньому перерахунку.

За встановлених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тому перерахунок пенсії Позивача з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним, з чим погоджується колегія суддів

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до розпорядження № 888808 від 27.03.2017 загальний розмір розрахованої пенсії складав 14 780,99, що не заперечується сторонами, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Позивач отримував пенсію в розмірі 10 740 грн.

Так, згідно ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2013 № 1058-IV (в редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Відповідач вказує, що оскільки до жовтня 2017 року Позивачу виплачувалась пенсія у розмірі 10 740 грн., тобто, менше ніж після перерахунку з урахуванням Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 11057,46 грн., відтак перерахунок не призвів до зменшення пенсії Позивача.

Однак, колегія суддів з такими доводами не погоджується, оскільки загальне правило ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має застосовуватися з врахуванням ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", оскільки встановлений у вказаній статті розмір 10 740 грн. діє тимчасово, до 31.12.2017 і не поширюється на 2018 рік.

Згідно ч. 2 р. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII (набув чинності з 11.10.2017 р.) у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно матеріалів справи, після перерахунку пенсія Позивача становить 11054,46 грн., тобто, менше, ніж розраховано до набуття чинності Законом № 2148-VIII.

Відповідно, спір полягає в тому, як тлумачити ч. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2148-VIII, а саме - що є раніше встановленим розміром - нарахована чи виплачена пенсія, оскільки їх розмір різниться в даному випадку.

Так, до 30.09.2017 розмір пенсії Позивача визначено (нараховано) - 14 780,99. До сплати - 10 740 грн. (з врахуванням передбаченого ч. 3 ст. 27 Закону № 1058-IV обмеження).

Тобто, Позивачу нараховано пенсію у розмірі 14 780,99, а виплачено до кінця 2017 року - 10 740 грн.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, з огляду на зміст ч. 3 ст. 27 Закону № 1058-IV, обмеження стосується саме виплаченої пенсії, при чому, цей мінімум змінюється залежно від зміни прожиткового мінімуму.

Закон від 03.10.2017 № 2148-VIII набув чинності з 11.10.2017 для всіх, в тому числі, і пенсіонерів, яким було нараховано пенсію у більшому, ніж 10 740 грн. розмірі, і наведене Відповідачем тлумачення законодавства означало би, що для всіх пенсіонерів перерахунок пенсій мав відбуватися з урахуванням максимального розміру попередньо призначеної пенсії - 10 740 грн., оскільки вони всі отримували пенсію саме з таким обмеженням, тоді як загальне положення ч. 3 ст. 27 Закону № 1058-IV мало б стосуватися лише пенсіонерів, яким пенсію призначено після 11.10.2017.

У випадку, якби законодавець, запроваджуючи пенсійну реформу Законом від 03.10.2017 № 2148-VIII, мав на увазі таке загальне обмеження максимального розміру раніше встановленої пенсії для порівняння її розміру з нарахованою пенсією особи, він мав би про це прямо зазначити у вказаному Законі.

Оскільки законодавцем в ухвалених законах будь-які норми подібного змісту відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що загальне положення ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV має застосовуватися саме щодо нарахованої, а не фактично виплаченої пенсії особи, призначеної до 11.10.2017, і стосується всіх пенсіонерів незалежно від того, коли їм призначено пенсію - до, чи після жовтня 2017 року.

Отже, зважаючи на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок перерахунку, проведеного Відповідачем, розмір пенсії Позивача фактично зменшився, а тому пенсія такому має виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відтак, колегія суддів зазначає, що розмір пенсії Позивача з 01.01.2018 повинен залишатись у раніше встановленому розмірі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не розглянув та не надав оцінки позовним вимогам щодо зобов`язання Відповідача виплачувати пенсію в подальшому.

Як зазначив Верховий суд України в постанові від 11.04.2017 (справа №800/340/16) обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Способами захисту суб`єктивних адміністративних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту прав та інтересів передбачений статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні адміністративні правовідносини.

Відтак, зазначена вимога щодо зобов`язання Відповідача здійснювати виплати в подальшому є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, позаяк спрямована на захист прав та інтересів у майбутньому, натомість захисту підлягає тільки порушене право чи інтерес, про що не вказано в оскаржуваному судовому рішенні, що на переконання колегії суддів є підставою для зміни такого рішення, оскільки не розгляд такого питання не призвів до помилкового вирішення позовних вимог за результатом розгляду справи.

За наведених обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та апеляційної скарги Відповідача.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній та резолютивній частині.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Змінити мотивувальну та резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 травня 2020 року, зазначивши про часткове задоволення позовних вимог з підстав, викладених у даній постанові.

В решті рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко