Справа № 754/793/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ № 754/793/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії управління Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, щодо відмови в призначенні пенсії, ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію, як учаснику бойових дій із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, із застосуванням та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 17.02.2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про порушення його права на соціальний захист та пенсійне забезпечення безпідставною відмовою в призначені дострокової пенсії як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

29.03.2017 року була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві». Вказана постанова знаходиться в вільному доступі та досліджена судом.

Даною постановою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фронду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м; Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно юридичну особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві створено 27.04.2018 року.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, суд вважає за необхідне замінити відповідача Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві його правонаступником - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 17.02.2017 року звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 20.07.2017 року №11171/06 відповідач відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мотивуючи свою відмову тим, що позивачем не надано до управління документи, передбачені пунктом 4 Порядку №413, а саме, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщає, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичних операцій, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командир оперативно-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про відправлення у відрядження до районів проведення антитерористичних операцій або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, тому відсутні підстави для призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

Згідно довідки від 27.02.2017 року, яка також надавалась позивачем до відповідача при зверненні за призначенням пенсії, ОСОБА_1 дійсно у період з 02.12.2015 року по 14.01.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Краматорськ Донецької області.

Статус позивача як учасника бойових дій підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 , дата видачі 23.02.2016 року за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 .

Відтак, не погоджуючись із відмовою відповідача у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. При цьому основи соціального захисту, а також форми і виді пенсійного забезпечення, визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Зокрема, з огляду на положення статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Частиною четвертою статті 24 цього Закону передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтями четвертою, п`ятою Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі також - Закон №3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 2 частини першої статті 6 Закону №3551-XII визначено, що учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаю військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, відповідно до якого бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, проходили в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №3551-XII, права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, установлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон №1788-ХІІ), до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 57 Закону №1788-ХІІ передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, участь у бойових діях у воєнний час зараховується до вислуги років із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено вказаний вище Порядок №637.

Згідно з пунктом 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток №2).

Згідно з додатком №2 у довідці про проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку повинно бути зазначено загальну кількість років, місяців і днів такої служби. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону №3551-XII, також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Судом встановлено, що статус учасника бойових дій позивача підтверджується посвідченням, виданим 23.02.2016 року Військовою частиною НОМЕР_2 серія НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 5 Інструкції про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни та листів талонів на право одержання проїзних квитків безплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості ветеранам війни-військовослужбовцям, які проходять військову службу у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.03.1996 року №87, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.04.1996 року за №193/1218 (чинною на час видачі позивачу посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій), особам, визнаним учасниками бойових дій (пункти 2, 4, 11, 13, 14, 15 статті 6 Закону №3551-XII), посвідчення видаються на підставі раніше виданих посвідчень, довідок, виданих органами Міноборони, МВС, СБ, МЗС.

Оскільки належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій ніким не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №3551-XII та Законом №1058-IV зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії.

На підставі вищезазначеного, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком згідно вимог, як учаснику бойових дій на підставі пункту частини першої статті 115 Закону №1058-IV носять протиправний характер.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати йому дострокову пенсію, як учаснику бойових дій, із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, із застосуванням та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 %, починаючи з 17.02.2017 року, то суд зазначає наступне.

Як вже вказувалося вище, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV військовослужбовці, які брали участь у бойових діях мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Питання досягнення позивачем визначеного пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV віку та наявності у нього необхідного страхового стажу не були підставою для відмови у призначенні пенсії та не розглядались судом під час вирішення даного спору.

Повноваження щодо вирішення питання про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV в даному випадку належать до дискреційних повноважень ГУ ПФУ в м. Києві. Суд, в свою чергу, не може перебирати на себе дискреційні повноваження цього органу в частині призначення пенсії позивачу.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати йому дострокову пенсію, як учаснику бойових дій, із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, із застосуванням та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 %, починаючи з 17.02.2017 року, слід відмовити.

Водночас, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, користуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, та у зв`язку із тим, що відповідачем фактично не приймалось рішення за результатами розгляду заяви позивача від 17.02.2017 року, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ повторно розглянути заяву позивача про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV як учаснику бойових дій та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до законодавства та з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту на підставі 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір», а оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії управління Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, щодо відмови в призначенні пенсії, ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» як учаснику бойових дій та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до законодавства та з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код юридичної особи 42098368, адреса: 04053. м. Київ. вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне судове рішення складено 05.11.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна