Справа № 200/4100/20-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 200/4100/20-а

адміністративне провадження № К/9901/28980/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.

перевірив касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №200/4100/20-а за позовом Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство "Торецьквугілля", про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби України у Донецькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про зупинення вчинення виконавчих дій від 03 квітня 2020 року № 61649619.

02 липня 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зупинення вчинення виконавчих дій від 03 квітня 2020 року № 61649619.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подало касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 02 листопада 2020 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду даної справи є скасування постанови органу державної виконавчої служби про зупинення вчинення виконавчих дій.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, відповідач зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, відповідач жодним чином не обґрунтував у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 287, частиною третьою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №200/4100/20-а за позовом Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство "Торецьквугілля", про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська