Справа № 400/1801/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1801/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року по справі № 400/1801/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження № 61667445 від 30.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що виконавче провадження відкрито з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII. За твердженнями позивача, він зареєстрований і постійно проживає у м.Миколаєві та не володіє майном, яке знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва. Відповідачем не перевірено інформацію щодо місця проживання позивача та завідомо внесено до постанови про відкриття виконавчого провадження неправдиві відомості. Оскільки виконавчий документ пред`явлено до виконання не за місцем виконання, відповідач, на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, мав повернути його стягувачу без прийняття до виконання. Також, позивач вказував, що він не укладав правочинів з Товариством, тому йому незрозумілі підстави для вчинення приватним нотаріусом Мажугою В.Ю. виконавчого напису № 339 від 13.02.2020. Крім того, за твердженнями ОСОБА_1 , накладення відповідачем арешту на банківський рахунок, що використовується для отримання заробітної плати та пенсії, позбавляє позивача джерел до існування, порушує його право на соціальний захист та не узгоджується з нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.05.2020р. по справі №400/1801/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 30.03.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61667445.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав на те, що факт проживання ОСОБА_1 у м. Київ не підтверджений, а вказана у Виконавчому написі інформація суперечить наданим позивачем доказам. Також, з 22.02.2017 р. стягнення безспірної заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не може здійснюватись на підставі виконавчих написів. Виконавчий напис, що був поданий відповідачу із заявою про примусове виконання рішення, був вчинений всупереч статті 87 Закону «Про нотаріат», у зв`язку з чим факт його подання відповідачу не міг бути підставою для відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Романом Васильовичем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права, а тому відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач наголошує на ненаданні судом першої інстанції належної правової оцінки нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем перевірено відповідність виконавчого документа вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Також, дані виконавчого напису містять усі необхідні реквізити, зокрема, стосовно фактичного місця проживання боржника, які свідчать про підвідомчість вказаного документа відповідачу, а тому обставини для повернення матеріалів стягувачу відсутні. До того ж, скаржник вказує, що виконавчий напис нотаріуса є чинним, не оскаржений в судовому порядку, а відтак підлягає виконанню за зверненням стягувача. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Вказані обставини у сукупності свідчать про правомірність дій приватного виконавця та відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегію суддів установлено, що 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. на підставі ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в Реєстрі за №339, про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , місце проживання невідомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , який є боржником за Кредитним договором №R151.0054595 від 04 листопада 2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення прав вимоги за Кредитними договорами №БТ-ПВ-01 від 04 червня 2019 року є ТОВ "Фінансова Компанія "СІТІ ФІНАНС".

Судом з`ясовано, за наслідками розгляду заяви ТОВ "Фінансова Компанія "СІТІ ФІНАНС" про примусове виконання виконавчого напису №339 від 13.02.2020р., приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем 30.03.2020р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61667445, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського територіального округу Мажуга В.Ю. №339 від 13.02.2020р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова Компанія "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 52229,22грн.

У вищевказаній постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №61667445 від 30.03.2020р. зазначено наступні адреси боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно із п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

З аналізу вищевказаних норм права слідує наступне: якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Отже, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку приватного виконавця до відкриття виконавчого провадження перевіряти місце проживання/перебування боржника, яке вказано, зокрема, у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження.

Як установлено колегією суддів, у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Д.І. від 24.02.2020 року №621, за наслідками розгляду якого приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем 26.03.2020р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61655562, вказано, у тому числі, місце проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 .

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що виконавчий документ подано, зокрема, за місцем проживання (перебування) боржника - фізичної особи, на яке розповсюджується діяльність приватного виконавця, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки перевірки місцезнаходження боржника приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження положеннями чинного законодавства не передбачено, колегія суддів дійшла висновку, що спірну постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.03.2020р. ВП №61667445 приватним виконавцем винесено цілком правомірно, та обґрунтовано.

При цьому, помилковими, на думку суду апеляційної інстанції, є посилання суду першої інстанції, в контекстів спірних правовідносин, на неможливість з 22.02.2017 року стягнення безспірної заборгованості, що виникла з кредитних відносин, на підставі виконавчих написів, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мажугою В.Ю. виконавчого напису №339 від 13.02.2020р. є нечинним матеріали справи не містять, а тому з огляду на відповідність вказаного виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", та місцю його виконання, у приватного виконавця були відсутні законодавчо передбачені підстави для відмови стягувачу у прийнятті виконавчого документа до виконання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належним чином обґрунтовано, викладену в апеляційній скарзі позицію, в системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, та надано до суду належні докази, які спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року по справі № 400/1801/20, скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовну ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 61667445 від 30.03.2020 року відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.