Справа № 520/8491/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 р. Справа № 520/8491/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків у справі № 520/8491/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, щодо виключення з розрахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418;

- зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, починаючи з 30.09.2011 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, щодо виключення з розрахунку пенсії ОСОБА_1 коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418.

Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова (Держпром, 2 під., 3 пов., майдан Свободи,5,м.Харків, 61022, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, починаючи з 30.09.2011 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року апеляційну скаргу Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі № 520/8491/18 залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 року задоволено клопотання позивача щодо встановлення судового контролю та заміни сторони у даній процедурі у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Замінено відповідача Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) у справі №520/8491/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили ухвалою Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 382 КАС України, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року по адміністративній справі №520/8491/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення у справі визнано неподаним та таким, що не підлягає затвердженню. Клопотання позивача про накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу зі встановленням нового строку для виконання - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили ухвалою Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 382 КАС України, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року по адміністративній справі №520/8491/18. У задоволенні решти клопотання - відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії визнано неподаним та таким, що не підлягає затвердженню.

Встановлено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у адміністративній справі №520/8491/18 шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, починаючи з 30.09.2011 року, з урахуванням викладеного Шостим апеляційним адміністративним судом пункту 2 резолютивної частини Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року по справі № 640/5248/19, у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Встановлено новий строк подання звіту Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у адміністративній справі №520/8491/18 (враховуючи встановлення іншого способу виконання рішення) з урахуванням викладеного Шостим апеляційним адміністративним судом пункту 2 резолютивної частини Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року по справі № 640/5248/19, у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту набрання законної сили ухвалою Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 382 КАС України, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року по адміністративній справі №520/8491/18 (враховуючи встановлення іншого способу виконання рішення) з урахуванням викладеного Шостим апеляційним адміністративним судом пункту 2 резолютивної частини Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19, у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі № 520/8491/18.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції, відмовляючи у затвердженні звіту про виконання рішення та змінюючи спосіб виконання рішення, виходив з невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч. 3 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Стаття 129-1 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

У відповідності до ч.1 ст. 7 вказаного Закону, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З огляду на системний аналіз вказаних норм слідує, що у випадку наявності обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Ця мета відповідає змісту статтеі 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 року по справі № 0840/3112/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, колегія суддів вказує на наступне.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Враховуючи, що в межах справи розглядається питання стосовно порушення прав позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, слід враховувати, що згідно з п.6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі № 520/8491/18 боржником виконано не в повному обсязі.

Так, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивача, однак виплату перерахованої пенсії в повному обсязі вирішено провести у порядку, який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду від 12.11.2019, зміненим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, у справі 640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якими затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання відповідача на чинність п. 10 Порядку № 649, оскільки виконання рішення суду і його обов`язковість встановлюється Законом, а процедура виконання рішення суду, встановлюється Законом України "Про виконавче провадження".

Відсутність коштів у Держави та її органів не є підставою для невиконання нею взятих на себе обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше в рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року «Гайгузус проти Австрії», у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 8 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 7 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 3 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у затвердженні звіту про виконання рішення та зміну способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі №520/8491/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко Л.О. Донець