Справа № 460/37/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення апеляційного провадження

05 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/37/20 пров. № А/857/7410/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя -Гуляка В. В.
суддів -Довгополова О. М.
Ільчишин Н. В.

розглянувши у в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі № 460/37/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити нарахування та виплату позивачу доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) та додаткової пенсії в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 51 Закону за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до частини третьої статті 51 Закону в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року: щомісячної доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, віднесеній до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з урахуванням раніше виплачених сум: щомісячної доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, віднесеній до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

З цим рішенням суду першої інстанції від 15 травня 2020 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На розгляд поставлено питання щодо зупинення провадження у справі №460/37/20 до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні матеріали і обговоривши підстави зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що провадження у справі слід зупинити з огляду на наступне.

Статтею 236 КАС України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають або роблять недоцільним розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Судом встановлено, що на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду перебуває справа №510/1286/16-а. Предметом розгляду зазначеної справи, зокрема, є питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 99 КАС України.

Верховний Суд в ухвалі від 02 квітня 2019 року у справі №510/1286/16-а зазначив, що незважаючи на обґрунтування застосування необмеженого строку щодо захисту своїх порушених пенсійних прав з вини органів ПФУ, визначення початку перебігу строку звернення до адміністративного суду залишається актуальними з огляду на те, що найперше, необхідно розрізняти строк, неправильне визначення судом вищезазначеного початку строку може суттєво порушувати інтереси особи, що охороняються, та її процесуальне право на доступ до правосуддя. Особливою категорією публічно-правових спорів між громадянами-пенсіонерами та Пенсійним фондом є спори щодо визнання неправомірними владні дії (рішення), внаслідок яких був неправильно встановлений розмір пенсії первинно, або при несвоєчасному перерахунку пенсій, що призвело до недоотримання пенсіонером відповідних сум коштів. У разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення та застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, це унеможливлює реалізацію передбаченого частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" права пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком. Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року прийнято до розгляду справу №510/1286/16-а предметом розгляду якої є питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Як встановлено із змісту вказаної ухвали за відсутності однозначної практики Верховного Суду України та Верховного Суду потрібно надати відповіді на такі питання: 1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі? 2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду? 3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду? 4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС України використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб», в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком? Зазначено, що складність цієї виняткової правової проблеми полягає у тому, що процесуальний закон у частині визначення строків звернення до суду не містить особливостей стосовно спорів у сфері соціального захисту, зокрема, тих, що стосуються регулярних (щомісячних тощо) виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини протягом тривалого часу не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у розглядуваній адміністративній справі №460/37/20 позивач просить зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу починаючи з 1 січня по 2 серпня 2014 року. При цьому, вважає позивач, що перерахунок і виплата пенсії за минулий час можуть бути здійснені без обмеження будь-яким строком.

В основу доводів відповідача (апелянта) у цій справі №460/37/20 покладено обґрунтування щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із цим адміністративним позовом. Вважає відповідач, що в разі якщо певні розміри пенсійних виплат є спірними і позивачу (пенсіонеру) не нараховувались, тому у розглядуваних правовідносинах підлягає до застосування встановлений статтею 122 КАС України 6-ти місячний строк звернення до суду.

Тобто строк звернення до суду з адміністративним позовом є обставиною для доводів та заперечень сторін у розглядуваній справі №460/37/20.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження в цій адміністративній справі №460/37/20, до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у зазначеній вище адміністративній справі №510/1286/16-а прийнятій до розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 236, 243, 311, 321, 325, 328 КАС України, суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження № А/857/7410/20 в адміністративній справі № 460/37/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,- до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції в адміністративній справі №510/1286/16-а.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин