Справа № 235/6330/20
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 235/6330/20
Провадження №2-а/235/42/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Фоміної Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Покровська Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільющенко Ю.А., до поліцейського СРПП №3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Рябовол Сергія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільющенко Ю.А., з позовом до поліцейського СРПП №3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Рябовол Сергія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2020 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 332055 від 23.09.2020 року. Дана постанова була винесена поліцейським СРПП № 3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержантом поліції Рябоволом Сергієм Валентиновичем.

Згідно даної постанови 23.09.2020 року о 08 годині 45 хвилин в м. Мирноград вул. Свободи, 41 водій керував ТЗ комбайн John Deere 17283 АН та порушив правила дорожнього перевезення та проїзду великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та перевозив при цьому, не мав дозволу на проїзд, чим порушив п. 20 постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 року.

Позивач вважає, що постанова БАБ № 332055 від 23.09.2020 року по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є не законною та підлягає скасуванню.

Зі змісту постанови БАБ № 332055 від 23.09.2020 року вбачається, що водій керував ТЗ комбайн John Deere НОМЕР_1 та порушив правила дорожнього перевезення та проїзду великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та перевозив при цьому, не мав дозволу на проїзд, чим порушив п. 20 постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 року.

Таким чином графа у якій повинна міститься інформація щодо суті адміністративного правопорушення не зазначено ким саме було вчинено адміністративне правопорушення, лише було зазначено, що водій порушив правила.

У постанові КМУ № 30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та

залізничними переїздами» наявні лише два пункти. Таким чином зі змісту постанови БАБ № 332055 від 23.09.2020 року по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - стає не зрозумілим, яке порушення було допущено водієм.

Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» було затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Вищевказані правила містять п. 20 у якому зазначено, що на великогабаритному та великоваговому транспортному засобі встановлюється розпізнавальний знак обмеження швидкості руху, яка визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції або технічною характеристикою цього транспортного засобу.

Якщо дійти до висновку, що поліцейський СРПП № 3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержант поліції ОСОБА_2 мав на увазі п. 20 Правил проїзду великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, то знову таки зі змісту постанови стає не зрозумілим, що саме було порушено водієм, оскільки розпізнавальний знак обмеження швидкості руху не є дозволом для проїзду.

Згідно пояснень, які були надані ОСОБА_1 «згідно постанови КМУ від 26.02.2020 року № 196 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху», якою скасовується необхідність отримання дозволу для переміщення с/г техніки.

Згідно постанови п. 6 КМУ від 26.02.2020 року № 196 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» було внесені зміни до Абзацу першого пункту 22.5 після слів і цифр за шириною 2,6 м доповнити словами і цифрами (для сільськогосподарської техніки, яка

рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м).

Тобто, п. б КМУ від 26.02.2020 року № 196 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» скасовується необхідність отримання дозволу для переміщення с/г техніки шириною до 3.75.

В даному випадку пояснення ОСОБА_1 є оспорюванням нібито допущеного правопорушення, у зв`язку з чим складання протоколу про адміністративне правопорушення є необхідним. Але поліцейським СРПП № З Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержантом поліції ОСОБА_2 - протокол про адміністративне правопорушення складено не було.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, поліцейський СРПП № 3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержант поліції ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 258, 278, 279 КУпАП.

За підстав зазначених вище, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 332055 від 23.09.2020 року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 332055 від 23.09.2020 року.

Ухвалою суду від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідача належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, шляхом направлення матеріалів позову на електрону адресу та на поштову адресу та запропоновано подати відзив на позовну заяву.

Відповідач до судового не з`явився, відзиву, клопотань, заяв тощо, до суду не надав, причини неявки не повідомив.

Частина 6 статті 162 КАС України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

До судового засідання не з`явились учасники провадження.

Статтею 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави для відкладення розгляду справи, які визначені у частині 2 статті 205 КАС України, відсутні.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Постановою від 23.09.2020 року серії БАБ № 332055 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 132-1 КУпАП. Відповідно до змісту даної постанови 23.09.2020 року о 08 годині 45 хвилин в м. Мирноград вул. Свободи, 41 водій керував ТЗ комбайн John Deere НОМЕР_2 та порушив правила дорожнього перевезення та проїзду великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та перевозив при цьому, не мав дозволу на проїзд, чим порушив п. 20 постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 року, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 510,00 гривень (а.с.7).

Згідно ст. 288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) - про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-и днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом 10-и днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова винесена 23.09.2020 року, позивач звернувся до суду 30.09.2020 року, таким чином строк на звернення до суду позивачем не пропущено.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітці до даної статті зазначено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Аналізуючи норми приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, помилковою є позиція позивачки щодо необхідності складання протоколу в даному випадку.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі "до постанови додається" зазначено: фото та пояснення водія.

У поясненнях позивач зазначив, що не вважає свої дії правопорушенням.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, не надано.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Позивач зазначає, що відповідачем не надано йому право скористатись правовою допомогою, заявляти клопотання чи надавати докази або пояснення, не заслухані особи, які беруть участь у справі.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Отже, винесення оскаржуваної постанови без надання права позивачу подати докази, заявляти клопотання або користуватися правовою допомогою є суттєвим порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також права на захист, яке гарантоване Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод.

Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував твердження позивача.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що під час судового розгляду було встановлено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 статті 286 КАС України.

Керуючись статтями 132-1, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 241-250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільющенко Ю.А., до поліцейського СРПП №3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Рябовол Сергія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 332055 від 23 вересня 2020 поліцейського СРПП №3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Ільющенко Юрій Анатолійович, свідоцтво № 4498 від 05.09.2012 року. Адреса: Донецька область, м. Покровськ, вулиця маршала Москаленко, 144а.

Відповідач: поліцейський СРПП №3 Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області сержант поліції Рябовол Сергій Валентинович. Адреса: 85320, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, 73.

Суддя Хмельова С.М.