Справа № 646/4625/20
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2020 року № 646/4625/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Слобідського відділу обслуговування громадян м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Слобідського відділу обслуговування громадян м. Харкова (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій позивач просить:

- зобов`язати боржника нарахувати та виплатити суму боргу у розмірі 30121,78 гривень з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу;

- зобов`язати боржника виплатити компенсацію за моральну шкоду здоров`ю у розмірі 35000 гривень;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та подати боржником звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів;

- накласти на боржника та керівника боржника штраф за невиконання судового рішення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року справу за зазначеною адміністративною позовною заявою передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на виконання рішення суду по справі №646/412/17 відповідачем здійснено відповідне нарахування суми пенсії у розмірі 30121,78 грн, втім тривалий час не виплачується з посиланням на Постанову КМУ №649 від 22.08.2018р. Вважає зазначені дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Позивачем надано відповідь на відзив у якій він повністю підтримав свою правову позицію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 отримує пенсію та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.08.2019 року у справі №646/412/17, яке набрало законної сили 31.10.2019 року, визнано протиправною відмову Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у перерахунку ОСОБА_1 щомісячної основної державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року. Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 основну державну пенсію, у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмір не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включаючи індексацію та з урахуванням вже проведених виплат. Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат . Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова протягом 30 днів з дня набрання рішення законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

У відповідь на звернення позивача, листом № 2000-0202-8/20665 від 07.05.2020 ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено, що в результаті перевірки його пенсійної справи, встановлено, що при розрахунку заборгованості за рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.08.2019 року по справі №646/412/17 порушень чинного законодавства не виявлено. А також направлено витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та копію розрахунку (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що сума доплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року становить 30121,78 грн. (а.с.7).

09.08.2020 року позивач звернувся з заявою до Слобожанського ГУ ПФУ в Харківській області про нарахування та виплату суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції (а.с.8).

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №2000-0218-836889 від 24.06.2020 року надало відповідь на звернення позивача про те, що виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649. Вичерпна відповідь щодо виконання рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.08.2019 р. по справі №646/412/17 позивачу була надана листом №2000-0218-8/24048 від 19.05.2020 р. (а.с.9).

Позивач з такими діями відповідача не погодився, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ст. ст. 19, 46 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 Постанови від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до «Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», затвердженого цією постановою.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначений «Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.

При цьому, Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 року по справі № 640/5248/19 визнано протиправним та скасовано «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, оскільки Кабінет Міністрів України порушив законні права, свободи та інтереси громадян України, фактично привласнивши собі функції судів України щодо визначення порядку виконання та контролю виконання судових рішень, які набрали законної сили, встановивши додаткові строки виконання, створивши комісію, що перевіряє обґрунтованість розрахунків виплати, присуджених сум на користь пенсіонерів, тощо.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі № 640/5248/19 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України залишені без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 року змінено, зокрема, визнано протиправними та не чинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Відповідно до ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 649 втратили свою чинність починаючи з 22.07.2020 року та відповідно позивач набув право на отримання з цієї дати всієї суми перерахованої пенсії на виконання рішення суду у справі №646/412/17 без застосування «Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, фактично відмовляючи позивачу у виплаті заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в сумі 30121,78 грн. за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд зазначає про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30121,78 грн.

Враховуючи протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30121,78 грн., відповідач має бути зобов`язаний судом здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30121,78 грн. за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату боргу з урахуванням індексу інфляції та з урахуванням 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 4901-VI у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок) безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 50 Порядку компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Згідно з пунктом 51 Порядку в рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.

Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що, означений порядок нарахування та виплати компенсації за порушення строку виконання судового рішення та 3% річних від простроченої суми застосовується у разі виконання органом, що здійснює казначейське обслуговування, у випадку визначеному ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», в порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, рішення суду про стягнення грошових коштів з органу державної влади, яке вже перебуває на виконанні органу Казначейства.

Оскільки адміністративний позов подано у зв`язку з невиконанням рішення суду зобов`язального характеру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача в цій частині є необґрунтованими та передчасними, оскільки є похідними від позовних вимог про стягнення грошових коштів та потребують виконання певних умов для застосування таких заходів, а саме неперерахування коштів за рішенням суду про стягнення таких коштів протягом трьох місяців.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 35000,00 грн., суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на те, що заподіяння моральної шкоди позивач пов`язує з протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягала невиплаті належних йому коштів за рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.08.2019 у справі № 646/412/17, то вимогу про її стягнення, з огляду на наведені вимоги процесуального закону, він міг заявити тільки одночасно з вимогою про визнання цієї бездіяльності протиправною.

Передбачена у частині п`ятій статті 21 КАС України у чинній редакції можливість поєднання в одному адміністративному позові двох пов`язаних між собою вимог, які якщо заявити їх окремо будуть підсудними різним судам, дозволяє краще дослідити матеріали справи та встановити її обставини, а також зекономити час та витрати на судові провадження, позаяк в такий спосіб закон дозволяє в рамках однієї справи захистити порушені права особи без необхідності двічі звертатися до суду.

Водночас, поєднувати в одному провадженні дві пов`язані вимоги, як-от про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, є правом позивача. Якщо він не скористався цією можливістю одразу при зверненні з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то вдруге заявляти адміністративний позов вже з вимогою про стягнення моральної шкоди, заподіяної цією протиправною дією/бездіяльністю (якщо адміністративний суд це встановить) позивач не може, оскільки ця вимога тепер може розглядатися тільки в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін).

Підсумовуючи наведене, вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, яка полягала у невиплаті пенсії щодо якої Червонозаводським районним судом міста Харкова 07.08.2019 прийнято рішення по справі № 646/412/17, позивач міг заявити одночасно з вимогою про визнання цієї бездіяльності протиправною, яка була предметом розгляду у цій справі. Оскільки він цього не зробив, то вирішувати вимогу про стягнення моральної шкоди в іншій справі (тобто окремо від справи № 646/4625/20) в порядку адміністративного судочинства вже недозволено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.08.2019 року у справі № 818/572/17.

За таких обставин суд вважає що зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийняте рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про накладення на боржника та керівника боржника штрафу за невиконання судового рішення, суд зазначає, що рішення у зазначеній справі на даний час не набрало законної сили та протягом 30 днів з дня його прийняття може бути оскаржено в апеляційному порядку, а тому відсутні підстави для задоволення вказаної вимоги, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, і потрібно враховувати, що суд не повинен вирішувати вимоги на майбутнє, а тому така вимога є передчасною, і відповідно задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають частковому задоволенню.

Оскільки витрат по сплаті судового збору за подання цього позову позивач не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Слобідського відділу обслуговування громадян м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30121,78 грн. (тридцять тисяч сто двадцять одна гривня 78 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 листопада 2020 року.

Суддя Бадюков Ю.В.