Справа № 640/21540/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2020 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Керамет» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкової вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Керамет» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10 про сплату податкового боргу в сумі 4287,91 грн та рішення про опис майна в податкову заставу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковий борг не є узгодженим, оскільки податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виникла заборгованість, оскаржуються у судовому порядку, тому прийняття податкової вимоги та рішення про опис майна є протиправними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10 про сплату податкового боргу в сумі 4287,91 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна в податкову заставу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статус неузгодженого податковий борг носить виключно у разі оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення, тобто надходження інформації з належними доказами про його оскарження та виведення з інтегрованої картки платника податків.

Разом з тим, враховуючи, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2019 в адміністративній справі №640/8664/19 надійшла до податкового органу з запізненням, відтак такий податковий борг вважався узгодженим, тому підстави для скасування спірних рішень - відсутні.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом проведена планова документальна виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Керамет» з питань дотримання податкового законодавства, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2018 року, за результатами проведення якої було складено Акт перевірки № 777/26-15-14-01-03/13508852 від 18 грудня 2018 року.

На підставі Акту відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2019 року № 552615141 за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на суму 38 240 204,00 грн. (7 648 041,00 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій та 30 592 163,00 грн. - сума донарахованого податку за результатами перевірки) (копія податкового повідомлення-рішення міститься в матеріалах справи).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 було відкрите провадження в адміністративній справі № 640/8664/19 за позовом ПАТ «Керамет» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У подальшому, 12 вересня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкову вимогу № 10240-10 на суму 4287,91 грн та рішення № 10240-10 про опис майна у податкову заставу.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на відсутність у позивача будь-яких узгоджених податкових зобов`язань, всі подальші грошові кошти, які перераховувались ПАТ «Керамет», як сплата податків у наступних періодах після перевірки, протиправно зараховувались відповідачем в погашення неузгодженого податкового зобов`язання в сумі 38 240 204,00 грн., тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 12 вересня 2019 року № 10240-10 та рішення про опис майна в податкову заставу від 12 вересня 2019 року № 10240-10.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами п. 89.1 ст. 89 вказаного Кодексу, право податкової застави виникає: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з п. 89.2 ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п. 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок майна такого платника, переданого у податкову заставу.

Як свідчать матеріали справи, податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2019 року № 552615141, винесене за наслідками проведення перевірки згідно Акту перевірки № 777/26-15-14-01-03/13508852 від 18 грудня 2018 року, було оскаржене позивачем у судовому порядку.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/8664/19 за позовом ПАТ «Керамет» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зокрема рішення від 16 січня 2019 року № 552615141.

Відтак, станом на день винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу та рішення про опис майна в податкову заставу від 12 вересня 2019 року, податкове зобов`язання, визначене таким податковим повідомленням-рішенням є неузгодженим.

При цьому, як зазначає відповідач, всі грошові кошти, які перераховуються Приватним акціонерним товариством «Керамет» як сплата податків у наступних періодах після перевірки, зараховувались в погашення неузгодженого податкового зобов`язання в сумі 38 240 204 грн., в результаті чого за новими податковими зобов`язаннями (самостійно нарахованими платником податків) у позивача утворилась заборгованість, що тягне за собою нарахування пені відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2019 року було нараховано податок на прибуток в сумі 273 586,00 грн. (код рядка 19).

Цю суму податку на прибуток було сплачено позивачем 14.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 2752 від 14.05.2019.

Разом з тим, сплачений 14 травня 2019 року позивачем податок на прибуток за 1 квартал 2019 року в сумі 273 586,00 грн. був зарахований відповідачем як часткове погашення податкового зобов`язання в сумі 38 240 204,00 грн.

У результаті таких дій відповідача, у позивача штучно утворилася заборгованість в сумі 273 586,00 грн. зі сплати податку на прибуток за 1 квартал 2019 року, на яку відповідачем була нарахована пеня в сумі 4 695,19 грн.

Оскільки станом на вересень 2019 року сальдо на рахунку № 6413 становило 407,28 грн., які були автоматично направлені відповідачем в погашення нарахованої пені (4 695,19 грн. - 407,28 грн. = 4 287,91 грн.), розмір пені становить 4 287,91 грн., про погашення якої і видана оскаржувана вимога.

Однак, необхідною підставою для надсилання податкової вимоги є наявність у платника узгодженого податкового боргу.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів існування у позивача узгодженого боргу, та подання платником податків позову до суду, предметом оскарження якого є податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, відтак з моменту відкриття провадження у справі й до набрання судовим рішенням законної сили визначені ним грошові зобов`язання не вважаються узгодженими, а податкове повідомлення-рішення, відповідно, не вважається таким, що створює для платника податків юридичний обов`язок.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність зарахуванням відповідачем як часткове погашення податкового зобов`язання сплаченого позивачем податку на прибуток за І квартал 2019 року в сумі 273 586,00 грн., що стало підставою утворення заборгованості позивача в сумі 273 586,00 грн. та нарахування пені в сумі 4287,91 грн.

Як наслідок, наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкової вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10 про сплату податкового боргу в сумі 4287,91 грн та рішення про опис майна в податкову заставу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 вересня 2019 року № 10240-10.

Доводи апелянта, що у зв`язку із запізненням надходження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі №640/8664/19 податковий борг вважався узгодженим, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про невчасне надходження вказаної ухвали суду про відкриття провадження на адресу відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук