Справа № 240/7609/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/7609/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

04 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 01.10.2019 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене п.28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2019 №182; зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 календарного року, як інваліду ІІ групи з 01.10.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахування попередніх виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що на час первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності законодавство не передбачало, що у разі зміни групи інвалідності понад дворічний строк ОГД не виплачується, тому ОСОБА_1 має право на виплату вказаної допомоги. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 21.06.2018 у справі №760/11440/17 та від 21.08.2018 у справі №278/2478/17.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 21.05.2015 по 11.04.2016 сержант ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 14.01.2015 №15 проходив військову службу за призовом, що підтверджується відомостями з його військового квитка серії НОМЕР_1 від 20.02.2015 (а.с.10-15).

Згідно з довідкою від 01.04.2016 №2/180424, виданої військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 , в період з 07.04.2015 по 05.12.2015 та з 02.04.2016 по 11.04.2016 сержант ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті назалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях (а.с.16).

29.10.2015 під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення АТО ОСОБА_1 отримав сліпе уламкове поранення верхньої третини правого стегна, мінно-вибухову акубаротравму, черепно-мозкову травму та струс головного мозку (а.с.18).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 16.12.2015 №133 за наслідками медичного огляду позивача встановлено, що отримані ним 29.10.2015 поранення та травма пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.20).

06 вересня 2016 року Житомирською обласною МСЕК №2 проведено первинний огляд ОСОБА_1 за наслідками якого позивачу, починаючи з 25.07.2016, встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА №514836 (а.с.4-5).

У зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 217 500,00 гривень.

04 листопада 2019 року Житомирською обласною МСЕК №2 проведено повторний огляд позивача, за наслідками якого позивачу, починаючи з 01.10.2019, встановлена ІІ група інвалідності внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини. Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №549285 (а.с.6-7).

Позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності.

Згідно з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 27.12.2019 №182 (пункт 28), ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (а.с.8).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство, чинне на момент первинного встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи та зміни групи інвалідності на ІІ групу, містило положення про обмеження можливості отримання ОГД у більшому розмірі дворічним строком, тому рішення оскаржуване рішення Міністерства оборони України є обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ в редакції станом на момент встановлення позивачу інвалідності).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

П. "б" ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Згідно з абз.2 п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Ч.4 статті 16-3 доповнено абзацом другим згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав законної сили з 01 січня 2017 року.

Отже, Законом встановлені умови реалізації права на таку соціальну допомогу, в тому числі у разі встановлення вищої групи інвалідності, а також випадки, у яких така виплата не здійснюється.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 п. 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

П.8 Порядку №975 доповнено вказаним абзацом згідно з Постановою КМ № 335 від 18.05.2017 року, який застосовується з 01 січня 2017 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин положень Закону №2011-ХІІ в редакції, чинній до 01.01.2017, колегія суддів виходить з наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що на момент первинного встановлення інвалідності у 2016 році Закон №2011-ХІІ не передбачав обмеження дворічним строком щодо виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, тому на нього не поширюються положення абз.2 ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ.

Водночас, відповідно до ст.16-2 Закону №2011-ХІІ в редакції, яка діяла у 2016 році (на час встановлення позивачу групи інвалідності вперше), одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи визначалась у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Згідно зі своїми позовними вимогами ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача здійснити йому виплату допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення йому ІІ групи інвалідності, тобто відповідно до закону, чинного станом на 01.10.2019, що не узгоджується з доводами апелянта про те, що відносно нього не застосовується цей же Закон в частині обмеження "понад два роки" на час встановлення йому ІІ групи інвалідності.

З приводу застосування правила дії законів у часі Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому в рішенні від 05.04.2001 № 3-рп/2001 Конституційний Суд України вказав на те, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З матеріалів справи встановлено, що вперше позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 25.07.2016.

У зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 217 500,00 гривень.

Таким чином, правовідносини з виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, тобто вперше, вичерпалися фактом виплати цієї грошової допомоги.

04 листопада 2019 року після повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Отже, зміна групи інвалідності ОСОБА_1 відбулася у строк, що перевищує 2 роки.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання щодо усунення розбіжностей у тлумаченні пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), від 21.06.2018 (справа №760/11440/17), від 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшов такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону 2011-XII:

1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються, починаючи з 01.01.2014;

3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Виходячи з суб`єктного складу спірних правовідносин, підстав виникнення спору та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що дана справа є аналогічною до справи №240/10153/19, тому вказані вище висновки судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас, правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 21.06.2018 у справі №760/11440/17 та від 21.08.2018 у справі №278/2478/17, на які посилається ОСОБА_1 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від вказаних правових висновків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин останньої правової позиції Верховного Суду, викладеної у судових рішеннях з аналогічних спорів, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №755/10947/17.

З урахуванням встановлених у справі обставин та висновків судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, оскільки зміна групи інвалідності позивача відбулася у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 01.10.2019 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене п.28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2019 №182, прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.