Справа № 240/7921/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/7921/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 18 травня 2020 року № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 4826,10 гривень та пені в сумі 11582,98 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 18.05.2020 № до неї було застосовано штраф у розмірі 4826,10 гривень та нараховано їй пеню у розмірі 11582,98 гривень за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач вказує, що єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.01.2016 по 21.02.2019 нею були сплачені в повному обсязі та у встановлені законодавством строки, однак кошти були помилково сплачені на рахунок № НОМЕР_1 , призначений для сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати чи винагороди за договорами ЦПХ, а не на рахунок № НОМЕР_2 , який призначений для сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування. На думку позивача помилка в зазначені номеру рахунку при перерахуванні єдиного соціального внеску не впливає на той факт, що єдиний внесок був сплачений нею своєчасно. Крім того, позивач відмітила, що в подальшому сплачені на невірний рахунок кошти були перенаправнені на вірний рахунок. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що порушення законодавства щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску нею вчинено не було, а тому підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування пені відсутні.

Ухвалою судді від 14 липня 2020 року відкрито провадження у справі №240/7921/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 13 серпня 2020 року о 12:00.

04 серпня 2020 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. На підтвердження такої позиції вказав, що під сплатою єдиного внеску слід розуміти не лише списання коштів з рахунку платника податків, а й зарахування таких коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів. Однак позивачем перерахування єдиного внеску було здійснено на інші рахунки. Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" оскільки єдиний внесок за IV квартал 2015 року, за І - IV квартал 2016 року, за І - IV квартал 2017 року та за І - IV квартал 2018 року сплачено нею з порушенням законодавчо встановленого строку. Зокрема зазначає, що відповідно до інформаційної системи контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 по коду платежу 71040000 (для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 01.03.2019 обліковувалась недоїмка в сумі 24130,40 грн., яка відображена у обліковій картці платника податків за наступні періоди: за IV квартал 2015 року в сумі 1053,68 грн.; за І квартал 2016 року в сумі 909,48 грн.; за II квартал 2016 року в сумі 941,16 грн.; за III квартал 2016 року в сумі 957,00 грн.; за IV квартал 2016 року в сумі 990,00 грн.; за І - IV квартал 2017 року в сумі 8448,00 грн.; за І -IV квартал 2018 року в сумі 9828,72 грн. Натомість 06.03.2019 відповідно до поданої позивачем заяви про перерахування помилково сплачених коштів, було проведено зарахуваання коштів в сумі 25320,25 грн. з одного бюджетного рахунку на інший. Після чого, у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2020 року № та нараховано позивачу штрафні санкції в сумі 4826,10 гривень та пеня у розмірі 11855,32 гривень. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що у нього були правові підстави для нарахування пені та штрафних санкцій відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.65-66).

13 серпня 2020 року в підготовчому судовому засіданні, що було оголошено перерву до 14 вересня 2020 року о 10:00.

09 вересня 2020 року до відділу документального забезпечення суду позивачем було подано клопотання (вх. №33959/20) про розгляд адміністративної справи без її участі (а.с.88).

14 вересня 2020 року позивач до суду не з`явилась. В свою чергу, представник Головного управління ДПС України в Житомирській області до суду прибув, однак до початку підготовчого судового засідання подав до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд адміністративної справи №240/7921/20 в порядку письмового провадження (а.с.89).

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищезазначене, суд постановив ухвалу від 06 листопада 2020 року, якою закрив підготовче провадження у справі та призначив адміністративну справу №240/7921/20 до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстрована фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За приписами частини 5 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2016 № 54, зареєстрованим в Міністерстві юстиції Україні 02 березня 2016 р. за №330/28460 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, далі - Положення № 54) це положення розроблено відповідно до статей 8, 9, 11, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з метою регламентування руху коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються згідно із Законом, на рахунках, відкритих в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 1 розділу ІІ Положення № 54 визначено, що державна фіскальна служба України та її територіальні органи в областях, місті Києві, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об`єднані державні податкові інспекції ДФС відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Рахунки 3719 відкриваються в розрізі категорій платників, визначених Законом.

Рахунки 3719 відкриваються ДФС на балансі Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) та територіальним органам ДФС - на балансі головних управлінь Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - Головні управління Казначейства).

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІІІ Положення № 54 страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 територіальних органів ДФС, на кінець операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі, на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків.

Кожен номер рахунку для зарахування коштів з єдиного внеску містить символ відповідної категорії платників єдиного внеску. Це символи від 201 до 210, які відповідають цифрам з шостої по восьму номера рахунку для перерахування єдиного внеску.

Таким чином, шостий, сьомий і восьмий знаки в номері рахунку - це символ звітності, що відповідає коду класифікації доходів бюджету. Ці символи і відповідають виду платежу, який сплачується на відповідний рахунок.

В Довіднику відповідності символу звітності класам професійного ризику виробництва та категоріям платників єдиного внеску, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 16.08.2013 №130 (далі - Наказ №130), визначено, що для символ "201" встановлюється для сплати єдиного внеску з найманих працівників, та з осіб, які виконують роботи за договорами ЦПХ, натомість символ "204" встановлюється для сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у т. ч. тими, які обрали спрощену систему оподаткування.

Судом безспірно встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи квитанціями банку та платіжними дорученнями (а.с.16-26), що єдиний соціальний внесок за IV квартал 2015 року, І - IV квартал 2016 року, І - IV квартал 2017 року та за І - IV квартал 2018 року був сплачений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 , який призначений для сплати єдиного внеску з найманих працівників, та з осіб, які виконують роботи за договорами ЦПХ, а не на рахунок призначений для сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

У зв`язку із вищезазначеним, в обліковій картці платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 станом на 01.03.2019 обліковувалась недоїмка з єдиного внеску в сумі 24130,40 грн. за наступні періоди: за IV квартал 2015 року в сумі 1053,68 грн.; за І квартал 2016 року в сумі 909,48 грн.; за II квартал 2016 року в сумі 941,16 грн.; за III квартал 2016 року в сумі 957,00 грн.; за IV квартал 2016 року в сумі 990,00 грн.; за І - IV квартал 2017 року в сумі 8448,00 грн.; за І -IV квартал 2018 року в сумі 9828,72 грн. (а.с.67-77).

В подальшому, допущена помилка щодо сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску на невірний рахунок була виявлена, і на підставі поданої нею заяви про перерахування помилково сплачених коштів, контролюючим органом 06.03.2019 було проведено зарахування коштів в сумі 25320,25 гривень з бюджетного рахунку № НОМЕР_1 на бюджетний рахунок № НОМЕР_2 (а.с.13).

Після чого, у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску рішенням Головного управління ДПС у Житомирській області від 18 травня 2020 року № до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі ч. 9 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" було застосовано штраф у розмірі 4826,10 гривень (за період з 20.01.2016 по 21.02.2019) та нараховано їй пеню у розмірі 11582,98 гривень (а.с.9 зворотній бік).

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 11 ст. 9, ч. 10 і 11 ст. 25 Закону №2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 18 травня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування стала несвоєчасна, на переконання контролюючого органу, сплата фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску за період з IV кварталу 2015 року по IV квартал 2018 року в розмірі 25320,25 грн., яка фактично виникла у зв`язку з тим, що вказані кошти були помилково сплачені позивачем на невірний рахунок № НОМЕР_1 , який призначений для сплати єдиного внеску з найманих працівників, і вже після визначеного законом строку для сплати єдиного внеску були перераховані на бюджетний рахунок № НОМЕР_2 , призначений для сплати єдиного внеску фізичними особами- підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

З даного приводу суд зазначає, що згідно з положенням Положення №54 страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 16.06.2015 у справі №21-377а15 суми єдиного внеску зараховуються на єдиний казначейський рахунок - 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування". При цьому помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк, а відтак і для застосування відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску.

У відповідності до частини четвертої статті 45 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Приписами частини п`ятої статті 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм БК України дає підстави зробити висновок, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затвердженому Наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 року № 122 (далі - Положення № 122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Зі змісту пунктів Положення № 122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування коштів на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, яка відображена в постанові від 16 червня 2015 року по справі № 21-377а15.

Таким чином, надаючи правову оцінку таким діям позивача суд приходить до висновку, що факт сплати позивачем сум єдиного соціального внеску на інший рахунок ГУ ДКСУ 3719 не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені позивачем у повному обсязі та своєчасно, і зараховані до Державного бюджету, що не спростовано відповідачем.

Дані висновки суду кореспондуються з положеннями п. 9 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №450, згідно якого помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку.

При цьому, штрафні санкції та пеня, передбачені ч. 10 і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2346-ІІІ, застосовуються до платника лише у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок 3719. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 31.11.2018 у справі №813/524/18, від 30.10.2018 у справі №824/4/16-а, від 20.02.2018 у справі №816/591/16, від 21.02.2018 у справі №813/1008/16, від 14.02.2018 у справі №816/1254/17 та у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 №21-377а15.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафу та пені, передбачених ч. 10 і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2346-ІІІ, а тому рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 18 травня 2020 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 4826,10 гривень та нарахування їй пені у розмірі 11582,98 гривень є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час розгляду справи не довів правомірності оскаржуваного рішення від 18 травня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та не надав належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача.

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною у матеріалах справи квитанцією від 29.05.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 під час звернення до суду з даним сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 18 травня 2020 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 4826,10 гривень та нарахування пені в розмірі 11582,98 гривень за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович