Справа № 420/4063/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4063/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів - Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Центральна, 29 смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500), Трояндівської сільської ради (вул. Сонячна, 4, село Трояндове, Лиманський район, Одеська область, 67520), секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни (вул. Сонячна, 4, село Трояндове, Лиманський район, Одеська область, 67520), Фермерського господарства "Назари" (проспект 40-річчя визволення, буд.№2-Б, каб. №10, смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500), керівника Фермерського господарства "Назари" ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів - Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Трояндівської сільської ради, секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Фермерського господарства "Назари", керівника Фермерського господарства "Назари" ОСОБА_2, в якому позивач, з урахуванням заяви від 22.06.2020 року, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відсутності контролю у протиправних діях керівника фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 пов`язаних із систематичним використанням земельної ділянки площею 21, 8592 га. не за цільовим призначенням (посів сільськогосподарських культур) на протязі дев`ятнадцяти років, яка перебуває в межах населеного пункту та відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вчинити дії щодо зібрання врожаю і набуття права власності на зібрану сільськогосподарську продукцію на земельній ділянці площею 21,8592 га., засіяної восени 2019 року ФГ «Назари», яка перебуває в межах населеного пункту та відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (код ЄДРГІОУ: №39765871) вчинити дії щодо розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки фермерським господарством «Назари» () в особі керівника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 - площею 21, 8592 га, яка перебуває в межах населеного пункту та відносяться до складу категорій Земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вчинити дії щодо заборони фермерському господарству «Назари» в подальшому вчиняти будь-які дії пов`язані з веденням господарської діяльності на земельній ділянці, яка перебуває в межах населеного пункту площею 21,8592 га. та відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян);

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У позовній заяві позивач, зокрема, зазначив, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області в рамках справи №504/2498/19 до суду надійшло пояснення від 24.02.2020р. №0-15-0.6-2216/2-20, в якому зазначено, що відповідно до інформації Відділу у Лиманському районі ГУ на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області земельна ділянка, орієнтованою площею 21 га., що розташована на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області - відноситься до земель запасу. Згідно наявних у Відділі Книг записів реєстрації актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та других примірників державних актів, відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або користування на зазначену земельну ділянку, орієнтованою площею 21 га.

За твердженням позивача, наразі фермерським господарством «Назари», без оформлення в установленому законом порядку документів, підтверджуючих право власності, оренди та користування земельною ділянкою, в порушення вимог ст.ст. 124, 125, 126, 127 Земельного кодексу України № 2768-ІІІ від 25.10.2001, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на самовільне зайняття земельної ділянки площею 21,8592 га. із використанням її не за цільовим призначенням - засіяно зазначену земельну ділянку озимою пшеницею, яка відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області - як садиби (землі громадян).

Як вказує позивач, з підстав недодержання процедури головою фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 , передбаченої ст.124 Земельного кодексу України, укладання договорів оренди земельних ділянок, а саме: здійснення посіву земельної ділянки площею 21, 8592 га. не внесеної до Державного земельного кадастру, яка відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеські' області - як садиби (землі і громадян), вказує її використання ФГ «Назари» не за цільовим призначенням, без укладання договору оренди, тобто за наявними підставами порушеного права територіальної громади Трояндівської сільської ради Лиманського району - як законного власника відповідної земельної ділянки, в тому числі і позивача як потенційного власника земельної ділянки при наданні у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту) загальною площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із складу 26,2 га., яка наразі складає 21,8592 га, що вказує на грубе порушення вимог земельного законодавства і покладання обов`язку на Головне управління Держгеокадастру в Одеській області видати наказ про заборону ФГ «Назари» в подальшому у будь-якій формі використовувати земельну ділянку площею 21,8592 га., яка відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області - як садиби (землі громадян).

Однак, на переконання позивача, жодних дій за наявною протиправною бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відсутності контролю у протиправних діях керівника фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 , пов`язаних із систематичним використанням земельної ділянки площею 21, 8592 га. не за цільовим призначенням (посів сільськогосподарських культур), не вчинено, що змушує позивача звертатись до суду з вимогами даного позову.

Позивач вважає, що враховуючи зусилля, яких він докладає для захисту своїх прав з приводу набуття права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту) загальною площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із складу 21, 8592 га., зі змісту позову вбачається наявне порушене право позивача з боку відповідача і в даному випадку протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у відсутності контролю із систематичних протиправних дій керівника фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 , пов`язаних з систематичним використанням земельної ділянки площею 21,8592 га. не за цільовим призначенням (посів сільськогосподарських культур).

09.07.2020 року від представника третьої особи - ФК «Назари» надійшли пояснення на позовну заяву, у яких, зокрема, зазначено, що позивач не надав доказів та, відповідно, не довів обставини, на які він посилається, та не довів порушення його прав відповідачем. Так, у наданих поясненнях вказано, що позивач серед іншого обґрунтовує своє звернення до суду тим, що він є і потенційним власником земельної ділянки при наданні у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту) загальною площею 0,25 га, в тому числі 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із складу 26,2 га, яка наразі, за словами позивача, складає 21,8592 га. При цьому, як стверджує третя особа, позивач не надає будь-яких документів, що підтверджували б його права на будівлі і споруди, земельну ділянку. На підставі зазначеного, третя особа вважає, що права позивача не порушені, оскільки він жодним чином не довів, що оспорювані дії відповідача мали безпосередній вплив на його права, що є підставою для відмови у задоволені позовної заяви.

Третя особа також звернула увагу на те, що оскільки рішенням суду першої інстанції у справі №1540/4731/18 будь-яким чином не порушені права та/або інтереси апелянта ОСОБА_1 , апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було закрито, про що була винесена відповідна ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2020 року.

У поясненнях третьої особи також зазначено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі №420/7226/19, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Третя особа у поясненнях зазначає про безпідставність позову, недопустимість доказів, зловживання позивачем процесуальними правами, намагання підмінити рішенням суду дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та безпідставність залучення третіх осіб. На переконання третьої особи, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

17.07.2020 року від представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (заяву про стягнення моральної шкоди), в якому відповідач зазначив, зокрема, що з позовної заяви не вбачається, чим саме порушено право позивача Головним управлінням, будь яких рішень, дій чи бездіяльності, в наслідок яких відбулося порушення прав, свобод та інтересів позивала, не доведено.

Відповідач також наголосив, що зібрання урожаю на земельній ділянці не входить до компетенції Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Окрім того, у відзиві зазначено, що спірна земельна ділянка площею 21,8592 га, розташована за адресою с. Трояндове на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області (в межах населеного пункту), перебуває в землях запасу, які не надані у власність або користування, складом угідь: рілля, цільове призначення - не визначено. Форма власності - комунальна. Відомості про право власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні.

Стосовно стягнення моральної шкоди, відповідач зазначив, що позивачем не представлено доказів на підтвердження душевних страждань, моральних страждань, переживань, що були заподіяні органом Держгеокадастру, а також доказів, що моральна шкода заподіяна саме з вини Головного управління, а також не представлено відповідного розрахунку.

Заяви та клопотання сторін.

25.06.2020 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони фермерському господарству «Назари» вчиняти дії щодо збирання рожаю на земельній ділянці 21,8592 га.

21.08.2020 року від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 26.08.2020 року, за відсутності сторони позивача.

20.10.2020 року та 03.11.2020 року від представника третьої особи - Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю третьої особи.

03.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи №420/4063/20 в порядку письмового провадження.

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року відкрито провадження у справі №420/4063/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.08.2020 року та зупинено провадження у справі до 10.08.2020 року.

Ухвалою суду від 26.06.2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 10.08.2020 року судом продовжено зупинення провадження у справі №420/4063/20 до 26.08.2020 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Бутенка А.В. у відпустці, судове засідання, призначене на 26.08.2020 року, перенесено на 15.09.2020 року.

У зв`язку з неявкою учасників справи до підготовчого засідання, призначеного на 15.09.2020 року, зважаючи на запровадження карантинних заходів в Одеському окружному адміністративному суді, суд продовжив зупинення провадження у справі до 06.10.2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу №420/4063/20 до судового розгляду на 20.10.2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 20.10.2020 року судом відкладено розгляд справи та призначено наступне судове засідання на 03.11.2020 року.

У зв`язку з неявкою учасників справи до судового засідання, призначеного на 03.11.2020 року, зважаючи на клопотання представників учасників справи про розгляд справи у порядку письмового провадження та наказ Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року №21-ОС/Д/С, враховуючи положення ст.205 КАС України, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року у справі №420/7226/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Трояндівську сільську раду Лиманського району Одеської області у встановлений законодавством термін повторно розглянути заяву про надання дозволу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту) загальною площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із складу 26,2 га. - визначеної згідно технічної документації розробленої в 2001 році Одеським філіалом інституту землеустрою при Українській академії аграрних наук, по встановленню складу категорій земель та розподіл їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян) та прийняти відповідне рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі №420/7226/19 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - фермерського господарства "Назари", ОСОБА_2 , про зобов`язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Судом також з`ясовано, що 28.12.2017 року Головним управління Держгеокадастру в Одеській області складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №817-ДК/924/АП/09/01-17, в якому зазначено, що перевіркою з виїздом на місце встановлено, що земельна ділянка площею 21 га знаходиться в обробленому стані, на місці встановити особу, яка обробляє земельну ділянку не вдалось. Згідно інформації Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, від 22.09.2017 року №02/ВК-11-448, вбачається, що ФГ «Назари» , в особі директора ОСОБА_2 використовує земельну ділянку державної власності площею 21,0 га ріллі, яка розташована на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області без правовстановлюючих документів. У вказаному акті також зазначено, що з урахуванням вказаної інформації, документів і пояснень, отриманих в ході перевірки, вбачається, що ФК «Назари» фактично використовує земельну ділянку, орієнтовною площею 21,0 га, яка розташована на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, що, відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки та, згідно п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, тягне настання юридичної відповідальності.

При цьому, судом також встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №1540/4731/18 за адміністративним позовом Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області до старшого державного інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Митрофанова Олексія Анатолійовича , державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Борисевича Андрія Олеговича , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача, Фермерського господарства "Назари", за результатом розгляду якого, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 28.11.2018 року, про визнання протиправними дій старшого державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Митрофанова Олексія Анатолійовича , державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Борисевича Андрія Олеговича щодо проведення 25.06.2018 року обстеження земельної ділянки орієнтованою площею 21,0 га, розташованої на території Трояндівської сільської ради Лиманського району (в межах населеного пункту) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 493-ДК від 22.06.2018 року та щодо складання Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 31.07.2018 року № 493-ДК/460/АП/09/01/-18; визнання протиправним та скасувати Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавча за об`єктом земельної ділянки від 31.07.2018 року № 493-ДК/460/АП/09/01/-18, розташованої на території Трояндівської сільської ради Лиманського району (в межах населеного пункту).

Так, предметом розгляду вказаної справи був, зокрема, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 493-ДК/460/АП/09/01/-18, яким встановлено, що на момент перевірки 22.06.2018 року з виїздом на місце, на земельній ділянці орієнтовною площею 21.0 га, яка розташована на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області збирання та посів сільськогосподарських культур не здійснюється. Порушень земельного законодавства на земельній ділянці площею 21.0 га, яка розташована на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області не виявлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року у справі №1540/4731/18, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області до старшого державного інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Митрофанова Олексія Анатолійовича , державного інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Борисевича Андрія Олеговича, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій щодо складання Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, визнання протиправним та скасування Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача, Фермерського господарства "Назари".

Згідно з даними КП ДСС, судом встановлено, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставив питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року та прийняття нового про задоволення позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №1540/4731/18 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Митрофанова Олексія Анатолійовича , державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Березівському, Миколаївському, Лиманському районах Одеської області, Борисевича Андрія Олеговича , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій щодо складання Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, визнання протиправним та скасування Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача, Фермерського господарства "Назари".

При цьому, П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 293 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.06.2020 року у справі №1540/4731/18 зазначив, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення має бути таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як вказано у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 наголошував на тому, що рішення Одеського Окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року безпосередньо впливає на його права та обов`язки, оскільки дії відповідачів та акт перевірки, які є предметом розгляду у даній справі породжують для апелянта ОСОБА_1 настання юридично-значимих наслідків та впливають на його права й обов`язки та правовідносини, однак, колегія суддів зазначила, що апелянт не брав участі у справі під час її розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим обов`язковою умовою набуття ним права апеляційного оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року є вирішення зазначеним рішенням питання про права та обов`язки скаржника, а в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було з`ясовано, що ані дії відповідачів щодо проведення перевірки та складання акту перевірки, ані безпосередньо акт перевірки не породжують для апелянта будь-яких правових наслідків, не встановлюють, змінюють або припиняють права та обов`язки апелянта.

Вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вчиняє протиправну бездіяльність щодо не здійснення контролю за використанням земельної ділянки площею 21,8592 га, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст. 188 ЗК України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначені Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV (далі - Закон № 963-IV).

За змістом ст.1 Закону № 963-IV», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.6 Закону № 963-IV, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, зокрема, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 9 Закону № 963-IV передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 211 ЗК України передбачена цивільна, адміністративна та кримінальна відповідальність громадян та юридичних особи, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

За приписами ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 30 пункту 4 Положення про Головне управління, Держгеокадастру в Одеській області, яке затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 № ;53, Голодне управління здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

При цьому, визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу здійснюється на підставі затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Відповідно до п.1 вказаної Методики, методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Висновки суду.

Враховуючи наведені судом правові норми, вбачається, що до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відноситься здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

При цьому, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області жодним чином не уповноважено на збирання врожаю на земельних ділянках щодо яких здійснюється державний контроль в межах, встановлених Земельним кодексом України та Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Суд зауважує, що визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, здійснюється за умови підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки, а право на відшкодування таких збитків належить саме власнику відповідної земельної ділянки.

В свою чергу, позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відсутності контролю у протиправних діях керівника фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 , пов`язаних із систематичним використанням земельної ділянки площею 21, 8592 га. не за цільовим призначенням (посів сільськогосподарських культур) на протязі дев`ятнадцяти років, яка перебуває в межах населеного пункту та відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян).

У зв`язку з протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача, позивач також заявив похідні вимоги зобов`язального характеру.

При цьому, обґрунтовуючи своє порушене право вказаною бездіяльністю відповідача, позивач стверджує у позовній заяві, що він є потенційним власником земельної ділянки при наданні у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту) загальною площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із складу 26,2 га., яка наразі складає 21,8592 га.

Вирішуючи питання щодо порушення оскаржуваною бездіяльністю відповідача прав та законних інтересів позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч.2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини рішення від 25.11.1997 № 6-зп; п. 1 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп та п. 1 резолютивної частини рішення від 14.12.2011 №19-рп/2011).

Рішенням Конституційного Суду України від 25.11.1997 N 6-зп надане офіційне тлумачення цієї частини вказаної статті, згідно з яким ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Таким чином, ухвалюючи рішення від 25.11.1997 N 6-зп, Конституційний Суд України розтлумачив, що кожному гарантовано право на судовий захист на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у випадках якщо ними відносно конкретної особи прийняте відповідне рішення, вчинена дія чи бездіяльність.

У рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення ст. 55 Конституції України дає підстави для висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, органами місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч.3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції гарантується право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право подати до суду таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Також, статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист та його способи і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктами 1, 2, 7, 8 частини першої статті 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, окрім іншого, зокрема, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій та предметом якого є рішення, дія чи бездіяльність, що на думку особи порушує його особисті права, свободи або законні інтереси.

Одночасно, суд акцентує увагу на тому, що за змістом наведених норм Конституції України та КАС України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

При цьому, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Натомість, вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, якщо особа вважає, що її право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом. У разі відповідного звернення особи, суд розглядає питання щодо наявності порушення права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішує спір.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення, у постановах Верховного Суду України, зокрема від 01.12.2015 у справі № 800/134/15, від 15.12.2015 у справі № 800/206/15, в яких зазначено, окрім іншого, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам, та таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення або вчинення дії чи бездіяльності.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає також законний інтерес.

Так, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 по справі № 522/3665/17 (провадження № К/9901/38991/18) констатував, що з огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. При цьому, заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Натомість, позивачем не надано до суду відповідних доказів на підтвердження того, що позивач є власником земельної ділянки, площею 21, 8592 га., або має інші права щодо неї. Лише зазначає про порушені права територіальної громади Трояндівської сільської ради Лиманського району - як законного власника відповідної земельної ділянки, в тому числі і позивача як потенційного власника земельної ділянки при наданні у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (в межах населеного пункту).

Суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі №420/7226/19 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - фермерського господарства "Назари", ОСОБА_2 , про зобов`язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Отже, з викладеного вбачається про відсутність порушеного права позивача та охоронюваного законом інтересу позивача бездіяльністю відповідача, що підтверджується, зокрема, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі №420/7226/19.

Таким чином, з урахуванням зазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що у позивача у даних правовідносинах відсутнє порушене право або законний інтерес, оскільки, позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, в межах яких має здійснювати державний контроль за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

З огляду на викладене, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що вказаною спірною бездіяльністю відповідача порушені права та/або інтереси, що належать безпосередньо позивачу та які підлягають судовому захисту, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відсутності контролю у протиправних діях керівника фермерського господарства «Назари» - ОСОБА_2 пов`язаних із систематичним використанням земельної ділянки площею 2J, 8592 га. не за цільовим призначенням (посів сільськогосподарських культур) на протязі дев`ятнадцяти років, яка перебуває в межах населеного пункту та відносяться до складу категорій земель за розподілом їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях села Кірове, нині село Трояндове та сіл Ониськове, Ставки Трояндівської (Кіровської) сільської ради Комінтернівського, нині Лиманського району Одеської області, як садиби (землі громадян).

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи, що позовні вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вчинити дії щодо зібрання врожаю і набуття права власності на зібрану сільськогосподарську продукцію на земельній ділянці площею 21,8592 га, вчинити дії щодо розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та вчинити дії щодо заборони фермерському господарству «Назари» в подальшому вчиняти будь-які дії пов`язані з веденням господарської діяльності на земельній ділянці, є похідними вимогами від основної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, вони також не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у даній справі, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь позивача в розмірі 100000,00 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги викладене, та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів - Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Трояндівської сільської ради, секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Фермерського господарства "Назари", керівника Фермерського господарства "Назари" ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, не належить до задоволення.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів - Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Центральна, 29 смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500), Трояндівської сільської ради (вул. Сонячна, 4, село Трояндове, Лиманський район, Одеська область, 67520), секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни (вул. Сонячна, 4, село Трояндове, Лиманський район, Одеська область, 67520), Фермерського господарства "Назари" (проспект 40-річчя визволення, буд.№2-Б, каб. №10, смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500), керівника Фермерського господарства "Назари" ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.