Справа № 638/1531/20
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 р.Справа № 638/1531/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту Територіального контролю Виконавчого комітету Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Цвірюк Д.В., м. Харків, повний текст складено 17.08.20 року по справі № 638/1531/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 3 Литвиненко Віталія Олеговича Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради

про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Новаков Антон Іванович звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до головного спеціаліста інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради Литвиненка Віталія Олеговича, в якому просить скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради Литвиненка Віталія Олеговича серії АА № 001104 від 23.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23.04.2019 року головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору інспекційної роботи № 3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради Литвиненком Віталієм Олеговичем відносно нього було винесено постанову серії АА № 001104 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, відповідно до якої позивача було притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КпАП за порушення п. 8.4 «В» розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, а саме: провул. «Університетський біля будинку 11 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що не здійснював зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР, отже відсутні належні та достатні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Винесення постанови відбувалось за його відсутності. Постанова про накладення адміністративного стягнення не містить додатків. Будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відсутні. Вважає, що постанова була складена при неповному та необ`єктивному з`ясуванні усіх обставин справи. Розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови нібито на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав позивача, закріплених у ст.ст. 268, 276 КУпАП зокрема на розгляд справи за місцем вчинення правопорушення та право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Оскаржувана постанова не містить відомостей про належне роз`яснення позивачу прав за ст. 268 КУпАП а також строк її оскарження за ст. 289 КУпАП. Зазначає, що недотримання відповідачем визначеної КУпАП системи правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав позивача свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. Позивач також вважає, що обставини, на які посилається відповідача в постанові про накладення адміністративного стягнення, не підтверджені належними та допустимими доказами, сама постанова не є доказом, а на докази, які можливо наявні у відповідача, останній не може посилатись в силу ч.2 ст. 77 КАС України, а також порушення порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно нього виключає законність дій відповідача, а відтак і законність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.20р. позовні вимоги ОСОБА_1 до головного спеціаліста інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради Литвиненка Віталія Олеговича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення задоволено повністю. Скасовано постанову головного спеціаліста інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради Литвиненка Віталія Олеговича серії АА №001104 від 23.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департаментом Територіального контролю Виконавчого комітету Харківської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає оскаржуване рішення незаконним та не обгрунтована ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує, що технічні можливості не дозволяли встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього КУпАП, на місці вчинення вищевказаного правопорушення, тому відповідачем розміщено на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності від 22.04.2019 серії АА№ 001104. Після встановлення відповідальної особи 23.04.2019 о 16 год. 10 хв. відповідачем винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії АА № 001104, яка на виконання вимог ч. 7 ст. 279 і КУпАП протягом трьох днів з дня її винесення, а саме 25.04.2019, направлена рекомендованим листом з повідомленням на адресу позивача та отриманої 17.05.2019. Вказує, що фіксацію правопорушення здійснено технічним засобом Lenovo TB-X704L № НОМЕР_1 . Також зазначає, що роздруківка зображень транспортного засобу JAGUAR X-TYPE з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 в момент та місці вчинення адміністративного правопорушення з вищевказаного сайту була надана до суду першої інстанції та підтверджує подію і склад адміністративного правопорушення. Відповідачем здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки транспортних засобів, а саме: дати - 22.04.2019, часу (моменту) - 13 год. 46 хв., місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкту - пров. Університетський біля буд. 11 по вул. Університетській у м. Харкові, який розташовано біля місця вчинення вищевказаного правопорушення, транспортного засобу - JAGUAR X-TYPE з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 . Також до суду першої інстанції надавалась копія Схеми дислокації дорожніх знаків по пров. Університетському в м. Харкові станом на 22.04.2019, посвідчена начальником відділу організації дорожнього руху Управління транспортної інфраструктури та організації дорожнього руху Департаменту інфраструктури Харківської міської ради Шевченко В.В, яка також підтверджує наявність заборонного дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», встановленого на місці вчинення адміністративного правопорушення. Виходячи з вищенаведеного вважає, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку стосовно недоведеності відповідачем обставин зупинки 22.04.2019 о 01:46 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР у м. Харкові по вул. Університетській, біля будинку 11 саме автомобіля JAGUAR X- TYPE з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 . Зазначає, що відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 10.06.2020, яка надана до суду першої інстанції, власником транспортного засобу JAGUAR X-ТУРЕ з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 з 23.02.2016 є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Відповідальна особа ( ОСОБА_1 ) встановлена за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (власник транспортного засобу JAGUAR X-TYPE з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 ). До Єдиного державного реєстру транспортних засобів не внесені відомості щодо належного користувача або користувачів вищевказаного транспортного засобу, тобто позивач не скористався своїм правом внесення відповідних відомостей до вказаного реєстру щодо користувача/користувачів його транспортним засобом. Враховуючи викладене, інспектором з паркування в повному обсязі дотримано вимоги ч. 1 ст. 142 КУпАП щодо встановлення відповідальної особи, а фотозйомкою зафіксована зупинка саме транспортного засобу позивача в зоні дії заборонного знака 3.34 «Зупинку заборонено». Вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про скасування постанови від 23.04.2019 року серії АА № 001104 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки матеріалами справи підтверджене подію і склад правопорушення, а позивач є відповідальною особою та встановлений за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (власник транспортного засобу JAGUAR X-TYPE з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 ). На підставі викладеного, просить скасувати в повному обсязі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.2020 у справі № 638/1531/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування сектору інспекційної роботи № 3 Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської Литвиненка Віталія Олеговича ради про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідач та апелянт повідомлені на електронні адреси, яка містяться а матеріалах справи.

Представник позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 05.11.2020р. (а.с. 184).

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою серії АА № 001104 від 23.04.2019 року, складеного інспектором з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Литвиненком В.О. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серії АА № 001104 від 23.04.2019 року ОСОБА_1 22 квітня 2019 року о 13 год. 46 хв. у м. Харкові по вул. Університетській, біля будинку 11 водій транспортного засобу марки JAGUAR X-TYPE, д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4. «В» Правил дорожнього руху України.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем всупереч вимог ст. 77 КАС України не доведено правомірність оскаржуваної постанови в частині наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 701 від 10 жовтня 2018 року уповноважено головних спеціалістів - інспекторів з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою та третьою статті 122 КУпАП у частині порушень правил зупинки, стоянки транспортних засобів та частинами першою та другою статті 152-1 КУпАП, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), у межах відповідного населеного пункту.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем додано до матеріалів справи копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 701 від 10.10.2018, яким уповноважено посадових осіб місцевого самоврядування - головних спеціалістів - інспекторів з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 і ч. 3 ст. 122 КУпАП у частині порушень правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), ч. 1 і ч. 2 ст. 152-1 КУпАП (а.с. 56

Щодо доводів позивача стосовно того, що він не вчиняв правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме не порушував п 8.4 В розділу 33 Правил дорожнього руху, не здійснював зупинку в зоні дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", колегія суддів зазначає на наступне.

Приміткою до ст. 122 КУпАП передбачено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:1) ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 2) особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось позивачем, що саме ОСОБА_1 є власником автомобіля JAGUAR X-TYPE державний номерний знак НОМЕР_2 .

При цьому, доказів вибуття із володіння позивачем зазначеного транспортного засобу не надано.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 249 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до ст. 280 КУпАП особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих а автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Враховуючи наведене, у спірних правовідносинах протокол про адміністративне правопорушення не складається, а присутність правопорушника не є обов`язковою.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно п. 8.4 в ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до Розділу 33 Дорожні знаки ПДР знак 3.34 Зупинку заборонено забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Як встановлено приписами п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 10.1.1 Правил розташування дорожніх знаків визначених Національним стандартом України - ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» встановлено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Статтею 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» від 08.11.1968 року визначено, що дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Надані під час розгляду справи роздруківки фотофіксації автомобіля не можуть бути визнані в якості належного та допустимого доказу, оскільки вони не містять відображення того, що автомобіль позивача знаходиться в зоні дії дорожнього знаку « 3.34», тобто не підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача (а.с.42-43).

Надані під час розгляду справи роздруківки фотофіксації автомобіля не можуть бути визнані в якості належного та допустимого доказу, оскільки вони не містять відображення того, що автомобіль позивача знаходиться в зоні дії дорожнього знаку « 3.34», тобто не підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача (а.с.64).

Фотофіксації відповідного знаку та розташування автомобіля по відношенню до нього відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не надано.

Надана Схема дислокації дорожніх знаків по пров. Університетському в м. Харкові станом на 22.04.2019р. (а.с. 66) не може бути визнана беззаперечним доказом наявності вказаного знаку станом на час вчинення оскаржуваного правопорушення, оскільки не підтверджує, що зображені на ній дорожні знаки були в наявності станом на 23.04.2019 року та відповідали вимогам національного стандарту, зокрема, не були затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо) та видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Теж саме стосується й наданих відповідачем до суду першої інстанції фото знімків (а.с.36-37). Дані фото знімки не були підставою прийняття оскаржуваної постанови. При цьому на наданих фото знімках відсутнє авто позивача та не вбачається коли дані фото знімки були зроблені.

Крім того надані відповідачем фото знімки (а.с.36-37) жодним чином не завірені.

Інших доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність 23.04.2019 року по напрямку руху позивача дорожніх знаків 3.34, що відповідають вимогам національного стандарту, відповідачем та апелянтом ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду надано не було.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідач, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем проступку.

Тобто доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.

У позовній заяві ОСОБА_1 факт вчинення порушення ПДР не визнає.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність постанови серії АА №001104 від 23.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

З урахуванням вищезазначеного, відсутності належнихдоказів доказі вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, інші доводи сторін щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваної постанови, з урахуванням відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.2020 року по справі № 638/1531/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Г.Є. Бершов