Справа № 640/15011/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Київ № 640/15011/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І.., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення штрафу від 10 червня 2020 у ВП 60690328.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) протиправно прийняв постанову про накладення штрафу на Управління, оскільки позивачем було виконано рішення суду у повному обсязі, проведено перерахунок пенсії, сформовано доплату по перерахунку та пенсія виплачується згідно рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2020 відкрито провадження у справі визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач станом на момент прийняття рішення у справі відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Згідно ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд розцінює це як визнання позову та вирішує справу за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом установлено, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 25 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження №60690328 з примусового виконання виконавчого листа №640/12735/19, виданого 14 листопада 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, починаючи з 05 бересня 2019року.

Листом від 09.12.2019 року №5898/108-02 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління ВДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві про виконання згадуваного судового рішення та проведення стягувачу ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 05.03.2019р.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялим М.Г. винесено постанову від 10 червня 2020 року про накладення штрафу, якою на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області накладено штраф за невиконання вказаного вище судового рішення в розмірі 10200 грн..

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII).

Згідно статті 5 Закону№1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 5 та 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти до висновку, що Законом №1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

В оскаржуваній постанові, державним виконавцем зазначено, що підставою для накладення штрафу на позивача, як боржника є невиконання рішення суду станом на 10.06.2020р.

Спростовуючи помилкові висновки відповідача щодо невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, суд звертає увагу на те, що 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ (далі - Закон № 4901-VІ), яким затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною першою статті 7 Закону № 4901-VI визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Тобто, оскільки позивач ГУ ПФУ в Київській області є державним органом у розумінні статті 2 Закону № 4901-VI, то рішення має виконуватись відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з особливостями, визначеними Законом № 4901-VI.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4901-VI визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Кабінет Міністрів України постановою від 22.08.2018 № 649 затвердив Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), який визначав механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Постанова була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а отже підстави її неврахування у позивача відсутні.

Даною постановою було установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно даного Порядку, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України, а черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 реєстр ведеться в електронному вигляді державною мовою. Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника.

Згідно пункту 10 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішеннями суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Статтями 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України визначено, що державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов`язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Разом з тим, бюджет Пенсійного фонду України не входить до складу Державного бюджету України, не відповідає за його зобов`язаннями, а також за зобов`язаннями бюджетів інших органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відтак кошти, які нараховані та підлягають виплаті стягувачу на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/587/19, будуть виплачені у порядку черговості за відповідного фінансування. Враховуючи наведене, суд вважає, що повна виплата коштів за вказаний період не проведена з об`єктивних підстав.

У свою чергу, ГУ ПФУ в Київській області, як боржник у виконавчому провадженні, вжило всі дії та конкретні заходи, спрямовані на повне фактичне виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 640/12735/19, дотримуючись чинного на момент виникнення спірних правовідносин Порядку № 649.

Дані обставини підтверджуються листом від 09.12.2019 року №5898/108-02, яким позивач повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління ВДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві про хід виконання згадуваного судового рішення та проведення стягувачу ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 05.03.2019р.по 31.12.2019р. з врахуванням 100% від суми підвищення пенсії. До листа від 09.12.2019р. позивач долучив додатки, а саме: копії перерахунку пенсії стягувача ОСОБА_1 , копію розрахунку на доплату пенсії з жовтня по листопад 2019р. та з березня по жовтень 2019р..

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 5898/108-02 вбачається, що лист позивача від 09.12.2019 року №5898/108-02 відповідач одержав 10.12.2019 року.

Крім цього, на переконання суду, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в Київській області в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення за окремою бюджетною програмою та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Крім цього, суд вважає, що накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захистить право особи на отримання бюджетних коштів, а лише збільшить навантаження на бюджет пенсійного органу, та ускладнить відповідне планування доходів та видатків коштів пенсійного органу, спрямованих на забезпечення виконання бюджету пенсійного органу, своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та їх виплату, щомісячного довічного утримання, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів пенсійного органу та інших джерел.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що станом на 10.06.2020 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду.

Відповідач у свою чергу відзив на позов не направив, не надав суду доказів на спростування наведеного позивачем у заявлених позовних вимогах.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проаналізувавши матеріли адміністративної справи суд приходить до висновку, що спірна постанова не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення штрафу від 10.06.2020 року у виконавчому провадженні №660690328 у розмірі 10200, 00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути відповідача сплачений ним судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 червня 2020 року ВП №60690328 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул.Виборзька,32 , ідентифікаційний код 43315602) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська,40, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська