Справа № 600/1101/20-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1101/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Боднарюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про визнання протиправним наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт другий наказу Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №50 від 10 липня 2020 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УСР в Чернівецькій області, в частині застосування до старшого оперуповноваженого 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

- стягнути з Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 9292,00 грн.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Наказом управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №50 від 10 липня 2020 року до ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани на підставі пункту 2 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підставою для прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення став висновок службового розслідування від 10 липня 2020 року, проведеного по факту неналежного виконання своїх посадових інструкцій окремими працівниками 3-го відділу управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області.

За результатами проведеного службового розслідування комісія прийшла до висновків, що за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилось у недоліках оперативно-розшукової та службової діяльності, зокрема неналежного оперативного супроводження резонансних кримінальних проваджень, ОСОБА_1 необхідно оголосити догану.

Позивач вважає, що службове розслідування проведено без додержання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та з порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, оскільки таким розслідуванням конкретно не встановлено наявність або відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку, не визначено які саме дії чи бездіяльність призвели до негативних наслідків, не встановлено причино-наслідкового зв`язку між виною позивача та наслідками.

Крім цього, проведеним відповідачем службовим розслідуванням не встановлено, які конкретно посадові обов`язки чи норми закону порушив ОСОБА_1 , внаслідок чого комісія прийшла до необґрунтованого висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку і підстав застосування до нього дисциплінарного стягнення.

2. Відповідач - управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відзив на позов не подав.

Одночасно суд звертає увагу на те, що про право на подання відзиву на позовну заяву, відповідач повідомлений ухвалою суду про відкриття спрощеного провадження у цій справі від 31 липня 2020 року, яку останній отримав 10 серпня 2020 року (що підтверджується відміткою про вручення на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення). Також відповідачем не проінформовано суд про причини, які унеможливлюють останнього подати відзив на позов.

Відтак, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду від 31 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

2. 07 вересня 2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву (в порядку статті 132, частини 7 статті 139 КАС України) про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. 03 липня 2020 року в Управлінні стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за участю керівництва та працівників 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) проведено оперативну нараду за підсумками роботи відділу протягом першого півріччя 2020 року, щодо боротьби з організованою злочинністю в органах державної влади та місцевого самоврядування, а також протидії іншим кримінальним правопорушенням на пріоритетних напрямках економіки (бюджет, інфраструктура, ЖКГ, ПЕК, КФС та земля) про що оформлено відповідний протокол №9/2742/55/123/01-2020.

Так, пунктами 10-10.1 цього протоколу старшому оперуповноваженому ОСОБА_1 вказано на вкрай незадовільно проведену роботу протягом першого півріччя 2020 року, що виявилось у неналежному оперативному супроводженні відкритих (порушених) кримінальних проваджень, відсутності виявлених осіб, яким оголошено про підозру, самоусунення від належного виконання посадових інструкцій та необхідності оголошення догани.

2. Наказом управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області від 03 липня 2020 року №49 призначено проведення службового розслідування за фактами неналежного виконання своїх посадових інструкцій окремими працівниками 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

3. 10 липня 2020 року в ході здійснення розпочатого службового розслідування ОСОБА_1 надано письмові пояснення.

4. 10 липня 2020 року за результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України постановлено висновок №281955/120/001-2020.

Так, комісія дійшла висновку про те, що робота позивача за напрямком оперативного обслуговування кримінальних справ протягом першого півріччя 2020 року належним чином не проводилась. За матеріалами кримінальних справ відкритих за матеріалами ОСОБА_1 , до логічного завершення не були доведені, що свідчить про неналежне оперативне їх супроводження, відсутність виявлених осіб, яким оголошено підозру, самоусунення від належного виконання посадових інструкцій та завдань поставлених керівництвом.

Відтак, комісія рекомендувала за результатами службового розслідування видати наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

5. 10 липня 2020 року начальником Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України видано наказ Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УСР в Чернівецькій області №50.

Пунктом 2 цього наказу, за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилися у недоліках оперативно-розшукової та службової діяльності, зокрема неналежне оперативне супроводження резонансних кримінальних проваджень, керуючись статтями 11, 12, 13, 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, майору поліції ОСОБА_1 , старшому оперуповноваженому 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, оголошено догану.

Не погоджуючись із прийнятим наказом та висновками наведеними у висновку службового розслідування, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

IV. ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

2. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580).

3. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва .

Згідно частини 1 статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону №580).

4. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).

У відповідності до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

З огляду на наведене слід дійти висновку, що за порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відтак, відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч.3 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

-надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

- користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

5. Так, на виконання вимог Дисциплінарного статуту, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (Порядок №893), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (п. 4 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 7 розділу IV Порядку кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Пунктом 1 розділу V Порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 розділу V Порядку передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

6. Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення саме ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

7. В ході судового розгляду справи встановлено, що наказом управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області від 03 липня 2020 року №49 призначено проведення службового розслідування за фактами неналежного виконання своїх посадових інструкцій окремими працівниками 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

8. В межах розпочатого службового розслідування позивачем надано письмові пояснення з яких вбачається наступне.

У відповідності до посадових інструкцій затверджених керівником Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.12.2019 №15дск/55/123/01-2019 на позивача покладено наступні основні завдання, обов`язки та повноваження: з протидії злочинності у сфері паливно-енергетичного комплексу та кредитно-фінансової сфери, організація проведення заходів спрямованих на викриття злочинів у сфері економіки, забезпечення якісного супроводження процесів, що відбуваються на окремих напрямках економіки, своєчасного виконання покладених завдань, своєчасного інформування про проведену роботу, вивчення особливостей сфери паливно-енергетичного комплексу, банківської та кредитно-фінансової сфери, аналіз можливих зловживань у цій сфері, дотримання принципів законності, дисципліни, режиму таємності.

Протягом першого півріччя поточного року ОСОБА_1 за дорученням керівництва управління та поставлених завдань, було проведено оперативні міроприємства по документуванню злочинної дальності у сфері економіки та зібрано ряд матеріалів за результатами яких слідчими органами були внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань зокрема:

- №0000211 від 13.03.2020 року, в рамках якого позивачем спільно з ст. о/у УСР ОСОБА_3 було ініційовано та проведено ряд окремих слідчих дій та НСРД (ст.ст. 260, 263, 270 КПК України 27 заходів) на підставі відповідних доручень органу досудового розслідування в повному обсязі.

За результатами проведення вказаних НСРД було отримано докази злочинної діяльності пов`язаної з привласненням та перевезенням вуглеводнів, які у встановленому порядку із дотриманням режиму секретності було скеровано, до прокуратури Чернівецької області для прийняття рішення щодо можливості їх долучення до матеріалів кримінального провадження.

Також по кримінальному провадженню №0000211 перед СУ ГУНП в Чернівецькій області було письмово ініційовано проведення подальших оперативних міроприємств та заходів щодо документування, передбачених КПК України про що проінформовано орган досудового розслідування.

- №0000060 від 06.02.2020 року, в рамках якого встановлено завдання збитків державним інтересам на загальну суму 3050024,12 грн.

Крім того, на виконання доручення Президента України, п.6 Протоколу Кабінету Міністрів України №29 від 24 грудня 2019 року Про заходи з протидії нелегальному обігу пального спільно з старшим оперуповноваженим УСР в Чернівецькій області ДСР НП України, майором поліції ОСОБА_3 було організовано та успішно проведено заходи з протидії нелегальному обігу пального, виявлення та припинення правопорушень у сфері нелегального виробництва і торгівлі паливно-мастильними матеріалами.

З метою встановлення нелегальних АЗС (АГЗС), які функціонують (функціонували) на території Чернівецької області було проаналізовано діяльність 27 АЗС (АГЗС) з можливими ознаками здійснення діяльності без відповідних дозволів та ліцензій, за результатами проведених подальших перевірок встановлено, що 12 АЗС (АГЗС) припинили свою діяльність самостійно, 9 оформили ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та встановлено 6 АЗС (АГЗС) та гуртову нафтобазу, які здійснювали свою діяльність без наявної ліцензії на право роздрібної, оптової торгівлі пальним, по яким було відкрито наступні кримінальні провадження: №0000002 від 03.01.2020 року, №0000001 від 13.01.2020 року, №0000009 від 17.01.2020 року.

9. 10 липня 2020 року за результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України затверджено висновок №281955/120/001-2020, в якому остання дійшла висновку про те, що робота позивача за напрямком оперативного обслуговування кримінальних справ протягом першого півріччя 2020 року належним чином не проводилась. За матеріалами кримінальних справ відкритих за матеріалами ОСОБА_1 , до логічного завершення не були доведені, що свідчить про неналежне оперативне їх супроводження, відсутність виявлених осіб, яким оголошено підозру, самоусунення від належного виконання посадових інструкцій та завдань поставлених керівництвом.

Відтак, комісія рекомендувала за результатами службового розслідування видати наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

10. За результатами проведеного службового розслідування, відповідачем видано наказ Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УСР в Чернівецькій області №50, пунктом 2 якого притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

11. Досліджуючи спірні правовідносин, суд зазначає про те, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем наказу став висновок про проведення службового розслідування за №281955/120/001-2020.

Поряд з цим, суд вважає вказаний висновок необґрунтованим та безпідставним у зв`язку з наступним.

12. Як вже було зазначено судом. згідно приписів пункту 4 розділу V Порядку передбачено, що службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

13. З аналізу висновку службового розслідування №281955/120/001-2020 вбачається, що останнє було проведено з формальних підстав без встановлення конкретних фактів порушень вимог чинного законодавства з боку позивача.

14. Ні в оскаржуваному наказі, а ні у висновку службового розслідування відповідач не зазначив, який саме пункт посадових обов`язків чи норм законодавства, якими визначені службові обов`язки позивача, останній не виконав, в тому числі чи таке діяння (дія чи бездіяльність) у причинному зв`язку пов`язане з професійними обов`язками в наслідками. Також, не зазначено, які саме конкретні дії ОСОБА_1 повинен був вчинити та не вичинив, а зазначається лише про допущення позивачем певної бездіяльності, яка виявилась у недосягненні результатів щодо оперативного супроводження кримінальних справ.

15. Також, всупереч пункту 4 розділу V Порядку відповідачем не досліджено питання щодо наявності в спірних правовідносинах обставин, що можуть пом`якшувати ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього, його ставлення до служби, тощо. Фактично, відповідач навіть не розглядав можливості застосування до позивача альтернативних видів дисциплінарної відповідальності.

16. Крім цього, в порушення існуючого порядку проведення службового розслідування, відповідач не надав належної оцінки наведеними позивачем у своїх письмових поясненнях обставинам здійснення своєї безпосередньої діяльності за перше півріччя 2020 року, в той час коли відповідні слідчі дії за нормами КПК України в межах кримінальних проваджень здійснює саме слідчий, а не оперативний працівник, який і є відповідальною особою по розслідуванню кримінально-караних правопорушень. В матеріалах справи також відсутні будь-які відомості, які б свідчили про невиконання позивачем усних або ж письмових доручень керівника оперативного підрозділу чи слідчого в межах наведених вище кримінальних проваджень, що по своїй суті може вказувати на сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону допущеного правопорушення і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, тощо.

17. Підсумовуючи викладене вище, з урахуваннями встановлених обставин справи та аналізу наведених норм, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, що мають значення для справи - суд дійшов до висновку про відсутність достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували обставини правомірності прийнятого відповідачем рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

18. Відповідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши встановленні обставини в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що замість об`єктивного розгляду і оцінки дій (бездіяльності) позивача, відповідач обмежився лише загальною констатацією факту вчинення дисциплінарного проступку зі сторони позивача, що суперечить нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та згідно яких дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення саме ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. Що в даному випадку не доведено відповідачем в ході розгляду справи.

19. При цьому, суд враховує, що за висновками Європейського суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад. Висновок (а по суті констатація, якій не передували фактичне встановлення обставин, їх оцінка та аналіз) дисциплінарного провадження про порушення позивачем вимог чинного законодавства, здійснений без вирішення питання про винуватість чи невинуватість позивача.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яку висловлено у п. 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". На думку суду, жодних вагомих, чітких та узгоджених доказів, які б вказували на правомірність та обґрунтованість спірного наказу відповідач не навів, натомість такий прийнято лише з формальних підстав. Зазначене не спростовано відповідачем в ході розгляду та вирішення даної справи.

20. З урахуванням наведеного, відповідачем притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності без належного урахування його вини, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного наказу як протиправного.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. 07.09.2020 року представником позивача до суду подано заяву про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 9292,00 грн.

В обґрунтування заяви представник позивача посилаючись на норми КАС України зазначив, що надання правової допомоги позивачу здійснювалась на підставі договору про надання юридичної (правової) допомоги №48/20 від 20.07.2020 року, укладеного між позивачем та АО "Кирилюк і Партнери".

Відповідно до звіту від 07.09.2020 року до договору про надання правової допомоги (акт про надані послуги) №48/20 від 20.07.2020 року позивачем сплачено виконавцю винагороду в сумі 9292,00 грн, що підтверджується банківською квитанцією №ПН150555С1 від 04.09.2020 року. Враховуючи наведене, просив суд вирішити питання про стягнення понесених судових витрат.

2. Перевіривши доводи заяви представника позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20.07.2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Кирилюк і Партнери укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги №48/20.

Пунктом 4.2. договору визначено, що послуги оплачуються на підставі наданого адвокатським об`єднанням звіту про надані юридичні послуги.

Відповідно до звіту від 07.09.2020 року до договору про надання правової допомоги (акт про надані послуги) №48/20 від 20.07.2020 року, Адвокатським об`єднанням Кирилюк і Партнери в період з 04.08.2020 року по 02.09.2020 року надані ОСОБА_1 послуги на зальну вартість 9292,00 грн.

3. Суд робить наступні висновки по суті заяви про стягнення судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В ході судового розгляду справи представником відповідача не надано будь-яких клопотань про неспівмірність витрат на правову допомогу, які заявлені представником позивача, що розцінюється судом як згода суб`єкта владних повноважень з понесеними позивачем витратами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених вище норм, також дає підстави дійти висновку, що законодавець не визначив мінімальних та граничних меж, які стосуються витрат на правову допомогу. При цьому, законодавством також і не визначено будь-якого іншого порядку/методики, який давав би змогу суду дійти чітких висновків з посиланням на спеціальну норму щодо співмірності понесених витрат та відповідного виду і обсягу робіт.

Іншими словами, питання щодо понесених судових витрат на правову допомогу і розподіл таких витрат - пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження), яке має вирішуватись шляхом надання повної, всебічної та об`єктивної оцінки наданим доказам, з урахуванням внутрішнього переконання суду за результатами такої оцінки.

4. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Підсумовуючи викладене вище в призмі вимог національного законодавства (яке по суті не визначає чіткого врегулювання питань щодо відшкодування правової допомоги), та висновків Європейського суду з прав людини з даного питання - суд дійшов висновку про те, що витрати представника позивача у відповідності до наданих доказів, та матеріалів справи слід обрахувати виходячи із реальних обставин, які стосуються складання цих документів, і реальної участі представника позивача в судових засіданнях.

5. Отже, в ході розгляду справи, обґрунтування і доводи, які зазначені в клопотанні представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу знайшли своє підтвердження, відтак таке клопотання підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9292,00 грн. з підстав наведених вище.

6. Судом не вирішується питання щодо судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати такого відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про визнання протиправним наказу - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати пункт другий наказу Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №50 від 10 липня 2020 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УСР в Чернівецькій області в частині застосування до старшого оперуповноваженого 3-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України судові витрати на правничу допомогу в сумі 9292,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул.Небесної Сотні, 2-Г, м. Чернівці, Чернівецька область, 58000).

Суддя О.В. Боднарюк