Справа № 460/1905/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1905/20 пров. № А/857/8701/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Святецького В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року (головуючого судді Гудими Н.С., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження м. Рівне) у справі №460/1905/20 за позовом Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави, Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України 05.03.2020 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь Національної академії Національної гвардії України відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії у період з 26.07.2019 по 21.11.2019 у розмірі 35210,35 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що фактично весь період з 30.11.2015 і по даний час перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, має місце лише переміщення по відповідних установах (підрозділах) Національної гвардії України: військова частина НОМЕР_1 навчальний заклад військова частина НОМЕР_1 . Таким чином, зазначає, що оскільки в навчальному закладі він навчався без відриву від служби у Національній гвардії України та після розірвання контракту про навчання з навчальним закладом продовжив проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом, укладеним з військовою частиною, тобто не був звільнений з військової служби ні під час навчання, ні після припинення навчання, то відсутні підстави для стягнення з нього витрат на утримання в навчальному закладі під час навчання. Наголошує, що відшкодування витрат на утримання в період навчання можливе лише за умови та у випадку звільнення з військової служби, однак він не був звільнений з військової служби ні у запас, ні у відставку.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №460/1905/20 та ухвалою суду від 08.09.2020 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно з контрактом про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського, старшинського складу від 30.11.2015 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (аркуш справи 63).

З 26.08.2019 відповідно до наказу від 19.08.2019 №693 ОСОБА_1 був зарахований на денну форму навчання до Національної академії Національної гвардії України за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр».

У зв`язку із вступом позивача на навчання до Національної академії Національної гвардії України та укладення нового контракту від 26.08.2019 контракт про проходження військової служби від 30.11.2015 був припинений та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №179 від 23.08.2019 ОСОБА_1 - виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

26.07.2019 ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України (аркуш справи 13).

27.08.2019 згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №191 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 зараховано в списки перемінного складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта (аркуш справи 14).

05.11.2019 ОСОБА_1 подав начальнику курсу №2 рапорт, у якому зазначив, що не бажає продовжувати навчання та з підстав, передбачених пп. «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» просив про відрахування. Своє рішення пояснив помилковим вибором професії. Як свідчить зміст рапорту, претензій до керівництва Академії та командування факультету ОСОБА_1 не мав, з постановою КМУ від 12.07.2006 №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згідний. Також зі змісту рапорту слідує, що відповідач просив для подальшого проходження військової служби направити його до військової частини НОМЕР_1 (м.Вараш) Національної гвардії України (аркуш справи 17).

21.11.2019 згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України (по стройовій частині) №260 контракт про навчання курсанта ОСОБА_1 розірвано. Як свідчить зміст цього наказу з 20.11.2019 ОСОБА_1 відраховано з навчального закладу та виключено зі списків перемінного складу курсантів, з підстав, передбачених пп. «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до вказаного наказу ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника Академії та прикомандировано до курсу №2 Київського факультету для вирішення питань щодо подальшого його направлення до військової частини НОМЕР_1 (м.Вараш) Національної гвардії України, а також вирішено провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету у розмірі 32685,79 грн. (аркуш справи 15).

Як свідчить зміст контракту про проходження військової служби (навчання) курсантів у Національній академії Національної гвардії України від 26.07.2019 його чинність припинено 21.11.2019 у зв`язку з відрахуванням ОСОБА_1 з навчання (аркуш справи 13, зворотній бік).

05.12.2019 згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №271 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення (аркуш справи 16).

06.12.2019 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України укладено новий контракт про проходження військової служби на 3 роки з 06.12.2019 по 05.12.2022. Так, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №264 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення, призначено на посаду контролера 2-го відділення 1-го взводу контролерів 2-ої спеціальної комендатури (ВОС 100222П) (аркуш справи 65).

Згідно з розрахунками фактичних видатків державного бюджету, пов`язаними з утриманням курсанта ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, фактичні витрати, пов`язані з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих електроенергії, за період з 26.08.2019 по 21.11.2019 становлять 35210,53 грн., з них: грошове забезпечення у сумі 26786,02 грн., предмети, матеріали, обладнання та інвентар 20,30 грн., медикаменти та перев`язувальні матеріали 295 грн., продукти харчування 7289,04 грн., оплата теплопостачання 329,22 грн., оплата водопостачання та водовідведення 117,03 грн., оплата електроенергії 372,48, оплата інших енергоносіїв та інших комунальних послуг 1,44 грн.(аркуші справи 19-23).

З вказаними розрахунками та зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету відповідач ознайомлений під особистий підпис.

Крім того, відповідачем підписано заяву-зобов`язання про те, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі, буде здійснено примусове стягнення заборгованості у порядку судового та виконавчого провадження (аркуш справи 18).

У зв`язку із недотриманням відповідачем вказаного зобов`язання, заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство внутрішніх справ України та Національна академія Національної гвардії України, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та наявності підстав для стягнення коштів із відповідача.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служб» (далі - Закон №2232-XII) до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

В силу вимог частин 1,2 статті 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно частини 5 статті 25 Закону №2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Згідно з частиною 7 статті 25 Закону №2232-XII курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , який з 30.11.2015 проходив військову службу за контрактом, після зарахування 26.08.2019 його до Національної академії Національної гвардії України уклав новий контракт про проходження військової служби (навчання). При цьому, у зв`язку зі вступом на навчання, попередній контракт про проходження військової служби від 30.11.2015 втратив чинність, а ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 виявив бажання не продовжувати навчання у Національній академії Національної гвардії України, у зв`язку з чим 21.11.2019 контракт про проходження ним військової служби (навчання) від 26.07.2019 був достроково розірваним.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі Порядок №964).

Відповідно до пунктів 3 - 4 Порядок №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Таким чином, спір у цій справі належить до справ щодо проходження публічної служби і відповідно до положень частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2019 згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України (по стройовій частині) №260 контракт про навчання курсанта ОСОБА_1 розірвано.

Таким чином, починаючи з 21.11.2019, розпочався перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.

Позовна заява направлена до суду 05.03.2020, тобто, з пропущенням встановленого місячного строку для звернення до суду.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання, а зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в пункті 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. пункт 57 рішення Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач, як військовий прокурор Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України у даній справі повинен був вчасно звернутися до суду з відповідним позовом у вказані строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як прокурором так і навчальним закладом і підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними є не обґрунтованими.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, колегія суддів вважає про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 КАС України.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 та від 02.07.2020 у справі №1.380.2019.00006119, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Статтею 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частин 3, 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави, Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

В.В. Святецький