Справа № 380/4831/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/4831/20 пров. № А/857/11866/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Сеника Р.Б., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

представника позивача Ковальчук І.О.,

представника третьої особи Цапка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року про забезпечення позову у справі № 380/4831/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Городоцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Речичанська сільська рада Городоцького району Львівської області в особі Виконавчого комітету Речичанської сільської ради, Комунальне підприємство Городоцьке водопровідно-каналізаційне господарство про визнання протиправним та нечинним рішення (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Грень Н.М. в м. Львові Львівської області 01.09.2020 року згідно протоколу судового засідання о 16:14 год.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та нечинним підпункт 1.3 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 22 від 20.02.2020 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, які надаються КП Городоцьке водопровідно-каналізаційне господарство», яким встановлено тариф на послуги централізованого водопостачання для споживачів с. Лісновичі.

06.08.2020 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії підпункту 1.3 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 22 від 20.02.2020 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, які надаються КП Городоцьке водопровідно-каналізаційне господарство» до набрання законної сили рішенням суду у справі № 380/4831/20.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зазначена ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів заявника (позивача). До вирішення судом питання про правомірність оскаржуваного рішення позивач змушена оплачувати послуги з централізованого водопостачання за завищеним в чотири рази тарифом, що заподіює їй майнову шкоду. У протилежному випадку, тобто у разі несплати за цим тарифом, надання послуг буде припинено на підставі п.п. б п. 41 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представники апелянта та третьої особи Речичанської сільської ради наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з таких підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що заявником до поданої заяви не долучено жодного доказу, що оскаржуване рішення № 22 від 20.02.2020, а саме підпункт 1.3 пункту 1 вказаного рішення має очевидні ознаки протиправності та порушення прав, свобод або інтересів особи позивача.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частини 1, 2 статті 151 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та нечинним підпункт 1.3 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області від 20.02.2020 № 22 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, які надаються КП Городоцьке водопровідно-каналізаційне господарство», яким встановлено тариф на послуги централізованого водопостачання для споживачів с. Лісновичі.

Як видно із позову, публічно-правовий спір між сторонами існує, за переконанням позивача, за обставин прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм та вимог чинного законодавства України.

Виходячи з наведених у заяві про забезпечення позову обставин, суд вважає, що відповідність оскаржуваного рішення критеріям законності, підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, через що задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також суд зауважує, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені заявницею.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено дійсну наявність обставин, які передбачені у частині 2 статті 150 КАС України, а тому суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи під час розгляду справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 316, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року про забезпечення позову у справі № 380/4831/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 05.11.2020