Справа № 160/7932/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року Справа № 160/7932/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняКандиби Ю.О.
представника позивача: Кушніренко В.Г., представника відповідача: Сігалова М.Е. Кисельова А.В., Кононова Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Аграрно-виробниче підприємство" Содружество" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Аграрно-виробниче підприємство» «Содружество» до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року прийнята справа до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.
12 серпня 2020 року представник Головного управління ДПС у Дніпропетровської області надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ АВП «Содружество» порушено пп. 134.1.1, п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на загальну суму 37 380 176,71 у т.ч.: за 2018 рік -29 425 055 грн, 2019 рік -7 955 121 грн. У зв`язку з відсутністю реальних господарських операції позивача з ТОВ «Фірма Дніпрооптторг», ТОВ «Вектор-Спец Груп», ТОВ «Агрополіс Груп», ТОВ «Дубравушка», ТОВ «Лорест», ТОВ «Тур Микс», ТОВ «Укрпроммета», оскільки у вказаних товариствах відсутні трудові ресурси та матеріально технічне забезпечення. На думку відповідача діяльність вищевказаних суб`єктів господарювання свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключено документообігу за нереальними господарськими операціями для отримання податкової вигоди. Крім того, зазначили, що про наявність матеріалів кримінальних проваджень щодо ТОВ «Агрополіс Груп», ТОВ «Дубравушка», ТОВ «Тур Микс», ТОВ «Вектор-Спец Груп», ТОВ «Укрпроммета». Також в ході перевірки встановлено, що відповідно до договору від 15.06.2017 № 133/806-7, укладеного між ПрАТ «АВП «Содружество» та Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо будівництва житлового будинку в смт. Слобожанське по вул. Спортивна,2, фінансування зазначеного будівництва здійснюється за державні кошти, однак підприємство визначало податкові зобов`язання з ПДВ за вказаним договором за фактом отримання коштів, що не відповідає вимогам пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України. У зв`язку з чим ПРАТ «АВП «Содружество» протягом липня-жовтня 2017 року було неправомірно виписано і зареєстровано податкові накладні, що призвело до завищення податкового зобов`язання за період з липня по жовтень 2017 року на загальну суму 20 105 118,61 грн., в т. ч. ПДВ 3 350 853,1 грн. Також під час перевірки було встановлено на порушення п.189.1, п. 197.15 п.198.5 ст. 198.5 Податкового кодексу України занижено податкових зобов`язання з ПДВ на суму 3 560 724,85 грн, по операціям за якими не складено податкові накладні по товарах, роботах, послугах, які брали участі операціях звільнених від оподаткування, та не зареєстровано в ЄРПН на суму ПДВ 3 560 724.85 грн. Таким чином, висновки зроблені за результатами перевірки відповідають нормам податкового законодавства, а податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в межах повноважень та у встановлений законом строк та спосіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12 жовтня 2020 року.
12 жовтня 2020 року у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи викладенні у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
п. 189.1 ст.189, п. 197.15 ст.197, п. 198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3 509 210 грн. у т.ч.: червень 2017 року в сумі 3333грн.; серпень 2017 року в сумі 920360 грн; вересень 2017 року в сумі 765731 грн; жовтень 2017 року в сумі 406791 грн; листопад 2017 року в сумі 149318 грн; грудень 2017 року в сумі 1 263 677 грн;
абз. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України, р. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку в частині подання податкових розрахунків за ф. І-ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за період 1 кв.2017 р. - 2 кв.2017 р. без відображення поворотної фінансової допомоги під ознакою доходу 153 (том 1 а.с. 62-101).
За результатами розгляду заперечень, були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що між ПрАТ «АВП «Содружество» та Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської Дніпропетровської обласної державної адміністрації укладено договір від 15.06.2017 № 133/806-7, щодо будівництва житлового будинку в смт. Слобожанське по вул. Спортивна,2, фінансування зазначеного будівництва здійснюється за державні кошти (том 1 а.с. 208-216).
На виконання умов Договору № 133/06-7 від 15.06.2017 року протягом 2017 року були виконані роботи на суму 31 674 068,63 грн та складені довідки про "вартість виконаних робіт, акти виконаних робіт та підсумкові відомості ресурсів (том 1 а.с. 221-253, том 2 а.с. 1-73)
Відповідно до умов Договору № 133/06-7 від 15.06.2017 року Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації було перераховано на адресу ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» аванси в сумі:
7 197 351,98 грн., у тому числі ПДВ - 1 199 558,66 грн. (том 2 а.с. 67) На суму отриманої передоплати ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» було виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №26 від 23.06.201 7 року(том 2 а.с.68-69).
607292,32 грн,, в т.ч. ПДВ- 101215,39 грн. (том 2 а.с.70) На суму отриманої передоплати ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» було виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №24 від 18.07.2017р. (том 2 а.с.71-72)
2939457,3 грн., в т.ч. ПДВ - 489909,55 грн. (том 2 а.с.73). На суму отриманої передоплати ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» було виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №28 від 20.07.2017(том 2 а.с.74-75)
Згідно п. 197.15 ст 197 ПК України, звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.
Таким чином, ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» протягом червня-жовтня 2017р. ПрАТ АВП «Содружество» надлишково задекларувало 20 105 118,61 грн., що відповідачем не заперечувалось.
У зв`язку із отриманням довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України №06-20/54-3 від 5 грудня 2017 року ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» зняло з себе попередньо задекларовані податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинах з Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації шляхом подання відповідних розрахунків коригування (№79 від 16.01.2018, №107 від 31.12.2017, №80 від 16.01.2018. №81 від 16.01.2018, №82 від 03.01.2018, №83 від 16.01.2018, №84 від 16.01.2018,№90 від 16.01.201 8.№91 від 16.01.2018) (том 2 а.с. 88-106).
Так, за приписами п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197.
Отже, наведені норми передбачають, що платник ПДВ, навіть у випадку придбання ним товарів (послуг), які звільненні від оподаткування ПДВ, повинен у строк, визначений ПК України, скласти і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну.
Починаючи з листопада 2017р. ПрАТ АВП «Содружество» формувало акти виконаних робіт без ПДВ згідно норм п. 197.15 ПК України та реєструвало зведені податкові накладні згідно п. 198.5 ПК України. Загалом за договором № 133/06-7 від 15.06.2017 року за період з червня по грудень 2017року, були зареєстровані зведені податкові накладні на суму 4 140 973.17 грн. № 109, № 105, № 106, №104, № 84 від 31.12.2017 року, № 93, № 85, № 86,№ 88, № 89, № 87, №92, № 94 від 16.01.2018 року, № 95, № 96 від 30.01.2017 року (том 2 а.с 107-137, 157-158, 178-183, 206-207, 238-240).
Строки реєстрації податкових накладних визначені п.201.10 ст.201 ПК України, яким встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
За загальним правилом за порушення платником податків вищенаведених строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН настає фінансова відповідальність у вигляді штрафу.
Зокрема, пунктом 120.1 ст.120 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
Отже, вказана стаття містить і виключення з цього правила, оскільки її норми не розповсюджуються на випадки реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, тобто у випадку, коли платник ПДВ складає податкову накладну, яка не надається отримувачу і така накладна складена за наслідком операції, яка звільнена від оподаткування ПДВ, штраф за несвоєчасну реєстрацію такої накладної не застосовується.
Пункт 8 Порядку заповнення податкової накладної визначає, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, при цьому код «09» означає, що податкова накладна складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування ПДВ.
Судом встановлено, що податкові № 109, № 105, № 106, №104, № 84 від 31.12.2017 року, № 93, № 85, № 86,№ 88, № 89, № 87, №92, № 94 від 16.01.2018 року, № 95, № 96 від 30.01.2017 року мають таку помітку і код «09» (том 2 а.с 107-137, 157-158, 178-183, 206-207, 238-240).
Таким чином, позивачем дотримані обидві умови, передбачені пунктом 120.1 ст.120 ПК України для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію вищевказаних податкових накладних, оскільки не підлягають наданню отримувачу послуг і складені на постачання послуг (товарів), які звільнені від оподаткування ПДВ.
Як вбачається з матеріалів справи на виконання Договору на виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва № 133/06-7 від 15 червня 2017 року, позивачем були виготовлені вироби самотужки, на виготовлення яких були використані товари, придбані як з ПДВ, так і без ПДВ, однак відповідачем було безпідставно нараховано ПДВ на вказані вироби.
Так, за конструкцією правової норми, викладеної в п.п. «б» п.198.5 ст.198 ПК України, податкова накладна складається, в тому числі і на товари, які використовуються в операціях, звільнених від оподаткування ПДВ.
Системний аналіз норм п.197.15 ст.197 і п.п. «б» п.198.5 ст.198 ПК України свідчить, що від оподаткування ПДВ звільнені певні операції, перелік яких встановлено ст. 197 ПК України розмежований за галузями діяльності, а в ст. 198 ПК України йдеться вже не про операції, а про товари (послуги), які призначені для їх використання в таких операціях. При цьому, поняття "операція, звільнена від оподаткування" є ширшим за своїм змістом за поняття "товар (послуга), який використовується в операціях, звільнених від оподаткування" і включає останнє в себе, а тому наступним висновком є те, що, оскільки в силу закону від оподаткування ПДВ звільнені операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що будується за державні кошти, то і товари (послуги), які використовуються в таких, звільнених від оподаткування операціях, також звільняються від оподаткування ПДВ.
Таким чином, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
При цьому, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, постанові від 11.12.2018 року у справі № 807/68/18, у постанові від 13.08.2019 року у справі № 2040/7988/18.
Крім того, підпунктом 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткував податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку): зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуваньням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звіт (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахування непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звіт:-(податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткувань минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-яке наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правила бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно і положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;
Згідно п.135.1. ст. 135 ПК України - базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПКУ.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У відповідності до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
Статтею 1 цього ж Закону передбачено, що у бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Крім того, згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
За таких обставин можна дійти висновку, що господарська операція пов`язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
У відповідності до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За змістом пункту 198.1 статті ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу ) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне зиконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов`язкові реквізити.
Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Відповідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.
Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Визначення терміну «первинний документ» наведено у статті 1 Закону № 996-ХІV: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Частиною 2 статті 9 даного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.
Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Як слідує з матеріалів справи, у спірний період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Фірма Дніпрооптторг», ТОВ «Вектор-Спец Груп», ТОВ «Агрополіс Груп», ТОВ «Дубравушка», ТОВ «Лорест», ТОВ «Тур Микс», ТОВ «Укрпроммета».
Також між позивачем та ТОВ «АГРОПОЛІС ГРУП» укладено Договір №12/1 від 14.12.2018року на виконання послуг з проведення поточного ремонту огорожі Дніпровського районного військового комісаріату по вул. Сухомлинського, 38 смт. Слобожанське Дніпровського району. Послуги з проведення поточного ремонту виконуються з матеріалу «Підрядника» (згідно акту прийому-передачі матеріалів). виконання умов вказаного договору позивачем до суду надано: Довідку про вартість робіт, Акт виконаних робіт за грудень 2018р на 33 882,58 грн (том 3а.с. 71-75).
Крім того, ПрАТ «Аграрно-виробниче підприємство» «Содружество» (Покупець) 05 листопада 2018 року було укладено Договір поставки № 190 з ТОВ «АГРОПОЛІС ГРУП» (Продавець) згідно умов якого, останній зобов`язався передати товар у власність Покупця відповідно до його замовлення, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати отриману Продукцію на умовах, зазначених у вказаним договором. Асортимент та ціна Продукції, яка поставляється (передається у власність) Покупця попередньо погоджується Сторонами (цегла потовщена М-125 ДСТУ Б В.2.7-61:2008).
Пунктом 3 Договору встановлено, що загальна сума цього Договору (тобто загальна вартість (ціна) усієї Продукції, поставленої за цим Договором) визначається на підставі фактично поставленої (переданої у власність) Продукції та узгодженої на неї ціни, відповідно до видаткових накладних. Оплата ціни (вартості) Продукції здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківській поточний рахунок Продавця у розмірі 100 % передплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку. Відповідно п. 4 Доставка Продукції здійснюється транспортом Покупця або за рахунок Покупця зі складу Постачальника. Ризик то знищення й/або ушкодження Продукції переходять до Покупця з моменту отримання Продукції Покупцем. У випадку доставки товару Постачальником вартість доставки враховується в вартості товару (том 3 а.с. 85-87).
На виконання вищевказаного договору поставки позивачем до суду надано: Видаткову накладна від 06.11.2018 року, ТТН №22-1 від 06.11.2018р, ТТН №22-2 від 06.11.2018р, ТТН №22-3 від 06.11.2018р, ТТН №22-4 від 06.11.2018р, ТТН №22-5 від 06.11.2018р, ТТН №22-6 від 06.11.2018р, Видаткову накладна №23 від 07.11.2018р, ТТН №23-1 від 07.11.2018р, ТТН №23-2 від 07.11.2018року, ТТН №23-3 від 07.11.2018р, ТТН №23-4 від 07.11.2018р., ТТН №23-5 від 07.11.2018р., ТТН №23-6 від 07.11.2018р., Видаткову накладну №21 від 09.11.2018р., ТТН №34 від 09.11.2018р., Видаткова накладна №24 від 12.11.2018р., ТТН №24-1 від 12.11.2018р., ТТН №24-2 від 12.11.2018р., ТТН №24-3 від 12.11.2018р., ТТН №24-4 від 12.11.2018р., ТТН №24-5 від 12.1 1.2018р., ТТН №24-6 від 12.11.2018р., Видаткова накладна №25 від 13.11.2018р., ТТН №25-1 від 13.11.2018р., ТТН №25-2 від 13.11.2018р., ТТН №25-3 від 13.11.2018р., ТТН №25-4 від 13.11.2018р., Видаткову накладну №26 від 14.11.2018р., ТТН №26-1 від 14.11.2018р., ТТН №26-2 від 14.11.2018р., ТТН №26-3 від 14.11.2018р., ТТН №26-4 від 14.11.2018р., ТТН 26-5 від 14.11.2018р., ТТН №26-6 від 14.11.2018р., Видаткову накладну №27 від 15.11.2018р., ТТН №27-1 від 15.11.2018р., ТТН №27-2 від 15.11.2018р., ТТН №27-3 від 15.11.2018р., ТТН №27-4 від 15.11.2018р., ТТН №27-5 від 15.11.2018р., ТТН №27-6 від 15.11.2018р., Видаткову накладну №28 від 16.11.2018р., ТТН №28-1 від 16.11.2018р., ТТН №28-2 від 16.11.2018р., ТТН №28-3 від 16.11.2018р., ТТН №28-4 від 16.11.2018р., ТТН №28-5 від 16.11.2018р., ТТН №28-6 від 16.11.2018р., Сертифікат відповідності на цеглу, Радіаційний сертифікат №30 від 01.06.2017р., Протокол дослідження питомої активності будівельних матеріалів №129 від 01.06.2017р., Протокол №43 випробувань цегли, Висновок експертизи від 04.04.2017р., Сертифікат відповідності №UA084:0020079-17, Платіжне доручення № 1 33 від 30.01.2019р., Платіжне доручення № 132 від 30.01.2019р., Платіжне доручення № 2299 від 10.12.2018р., Платіжне доручення № 2290 від 10.12.2018р., Платіжне доручення № 2381 від 19.12.2018р., Платіжне доручення № 1986 від 06.11.2018р., Платіжне доручення № 1985 від 06.11.2018р., Платіжне доручення № 134 від 30.01.2019р., Ліцензію, видану Держаною архітектурно-будівельною Інспекцією України ТОВ «АГРОПОЛІС ГРУП» (том 3 а.с. 87-154).
Також позивачем ПрАТ «Аграрно-виробниче підприємство» «Содружество» (Покупець) 21 травня 2018 року було укладено Договір поставки № 72 з ТОВ «ВЕКТОР-СПЕЦ ГРУП (Постачальник) згідно умов якого, останній зобов`язався передати товар у власність Покупця для використання його в підприємницькій діяльності (в процесі будівництва, для наступної реалізації та ін.), а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах цього Договору. Асортимент, ціна та кількість Товару визначається Сторонами згідно накладних та/або в рахунках. Датою поставки партії Товару вважається дата приймання товару покупцем та підписанні уповноваженими представниками Сторін товарних накладних. Разом з Товаром Постачальник передає Покупцеві наступні документи: рахунок, видаткову накладну.
На виконання вищевказаного договору поставки позивачем до суду надано: видаткову накладну №11 від 18.06.2018р., №12 від 25.06.2018р., №13 від 27.06.2018р., №14 від 11.07.2018р., №16 від 12.07.2018р., №18 від 13.07.2018р., №19 від 13.07.2018р., №17 від 12.07.2018р., №23 від 19.07.2018р., №22 від 18.07.2018р., №20 від 17.07.2018р., №15 від 11.07.2018р., №21 від 17.07.2018р., №26 від 24.09.2018р., №25 від 27.08.2018р., №30 від 04.10.2018р., №32 від 22.10.2018р., №31 від 17.10.2018р., №33 від 30.11.2018р., №34 від 21.12.2018р, ТТН №11 від 18.06.2018р., ТТН №12-1 від 25.06.2018р., ТТН №12-2 від 25.06.2018р., ТТН №13-1 від 27.06.2018р, ТТН №13-2 від 27.06.2018р., ТТН №14-1 від 11.07.2018р., ТТН №14-2 від 11.07.2018р., ТТН №14-3 від 11.07.2018р., ТТН №14-4 від 11.07.2018р., ТТН №14-5 від 11.07.2018р., ТТН №14-6 від 11.07.2018р, ТТН №14-7 від 11.07.2018р., ТТН №14-8 від 11.07.2018р, ТТН №14-9 від 11.07.2018р., ТТН №15-1 від 11.07.2018р., ТТН №15-2 від 11.07.2018р., ТТН №15-3 від 11.07.2018р., ТТН №15-4 від 11.07.2018р., ТТН №16/1 від 12.07.2018р., ТТН №16/2 від 12.07.2018р., ТТН№17/1 від 12.07.2017р., ТТН№17/2 від 12.07.2018р., ТТН №17/3 від 12.07.2018р., ТТН №17/4 від 12.07.2018р., ТТН№17/5 від 12.07.2018р., ТТН №18 від 13.07.2018р., ТТН №19/1 від 13.07.2018р., ТТН №19/2 від 13.07.2018р., ТТН №20-1 від 17.07.2018р., ТТН №20-2 від 17.07.2018р., ТТН №20-3 від 17.07.2018р., ТТН №20-4 від 17.07.2018р., ТТН №21-1 від 17.07.2018р., ТТН №21-2 від 17.07.2018р., ТТН №22-1 від 18.07.2018р., ТТН №22-2 від 18.07.2018р., ТТН №22-3 від 18.07.2018р., ТТН №22-4 від 18.07.2018р., ТТН №22-5 від 18.07.2018р., ТТН №22-6 від 18.07.2018р., ТТН №23 від 19.07.2018р., ТТН №25-1 від 27.08.2018р., ТТН №25-2 від 27.08.2018р., ТТН №25-3 від 27.08.2018р., ТТН №25-4 від 27.08.2018р., ТТН №25-5 від 27.08.2018р., ТТН №25-6 від 27.08.2018р., ТТН №26-1 від 24.09.2018р., ТТН №26-2 від 24.09.2018р., ТТН №26-3 від 24.09.2018р., ТТН №26-4 від 24.09.2018р., ТТН №30 від 04.10.2018р., ТТН №31 від 17.10.2018р., ТТН №32-1 від 22.10.2018р., ТТН №32-2 від 22.10.2018р., ТТН №32-3 від 22.10.2018р., ТТН №32-4 від 22.10.2018р., ТТН №32-5 від 22.10.2018р., ТТН №32-6 від 22.10.2018р.,ТТН №33-1 від 30.11.2018р., ТТН №33-2 від 30.11.2018р., ТТН №33-3 від 30.11.2018р., ТТН №33-4 від 30.11.2018р., ТТН №33-5 від 30.11.2018р., ТТН №33-6 від 30.11.2018р., ТТН №33-7 від 30.11.2018р., ТТН №34 від 21.12.2018р., Паспорт якості №04/04-8, Сертифікат відповідності від 18.06.2018, Паспорт якості №П-688, Паспорт якості №П-6456, Висновок експертизи від 04.04.2017р., Сертифікат відповідності на цемент, Платіжні доручення № 961 від 15.06.2018р., № 999 від 20.06.2018р., Платіжне доручення № 1055 від 04.07.2018р., Платіжне доручення № 1056 від 04.07.2018р., Платіжне доручення № 1129 від 12.07.2018р., Платіжне доручення № 1130 від 12.07.2018р., Платіжне доручення № 1163 від 17.07.2018р., Платіжне доручення № 1157 від 16.07.2018р Платіжне доручення № 1247 від 31.07.2018р., Платіжне доручення № 1219 від 27.07.2018р., Платіжне доручення № 1303 від 13.08.2018р., Платіжне доручення № 1218 від 27.07.2018р., Платіжне доручення № 1393 від 03.09.2018р., Платіжне доручення № 1284 від 08.08.2018р., Платіжне доручення № 1518 від 19.09.2018р., Платіжне доручення № 1679 від 08.10.2018р., Платіжне доручення № 1763 від 17.10.2018р., Платіжне доручення № 1818 від 22.10.2018р., Платіжне доручення № 2263 від 07.12.2018р., Платіжне доручення № 2428 від 21.12.2018р (том 4 а.с. 12-127).
На підтвердження виконання умов вказаних договорів до суду надано: Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2019р. на суму 430000,00грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019р на 245578,75 грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019р на 184421.25 грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень-1 2019р. на суму 567645,88грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Акт приймання виконаних будівельних робіт за травень-1 2019р на 567645,88 грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2 2019р. на суму 140095,24грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС»), Акт приймання виконаних будівельних робіт за травень-2 2019р на 140095,24 грн (Дог.370/07-18/5 від 21.01.2019р ТОВ «ТУР МИКС») (том 4 а.с. 128-148).
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТУР МИКС» укладено Договір № 2 на виконання послуг з поточного ремонту адмінкорпуса з санкімнатою по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 08.04.2019 року, Договір № 4 на виконання послуг з поточного ремонту цибулесховища по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 08.04.2019року, Договір № 5 на виконання послуг з поточного ремонту майстерні з навісами по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 06.05.2019року, Договір № 6 на виконання послуг з поточного ремонту столярного цеху по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 06.05.2019року, Договір № 7 на виконання послуг з поточного ремонту овочесховища по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 03.06.2019року ТОВ «ТУР МИКС», Договір № 9 на виконання послуг з поточного ремонту бетонних площадок по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 03.06.2019р ТОВ «ТУР МИКС», Договір № 8 на виконання послуг з поточного ремонту бетонних площадок по вул.8 Березня, 23 в смт. Слобожанське від 03.06.2019р ТОВ «ТУР МИКС».
На підтвердження виконання умов вказаних договорів до суду надано: Договірна ціна до договору №2 ТОВ «ТУР МИКС», Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору №2 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019р на до договору №2 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №4 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору № 4 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019р до договору № 4 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №5 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору № 5 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019р до договору № 5 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №6 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору № 6 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №7 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору № 7 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019р до договору № 7 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №9 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019р. до договору № 9 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019р до договору № 9 ТОВ «ТУР МИКС», Договірна ціна до договору №8 ТОВ «ТУР МИКС», Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019 року до договору № 8 ТОВ «ТУР МИКС», Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року до договору № 8 ТОВ «ТУР МИКС», Платіжне доручення № 627від 02.04.2019р., Платіжне доручення №678 від 08.04.2019р., Платіжне доручення № 676 від 08.04.2019р., Платіжне доручення №677 від 08.04.2019р., Платіжне доручення № 804 від 22.04.2019р., Платіжне доручення № 803 від 22.04.2019р., Платіжне доручення № 802 від 22.04.2019р., Платіжне доручення № 801 від 22.04.2019р., Платіжне доручення № 1370 від 08.07.2019р., Платіжне доручення № 1369 від 08.07.2019р., Платіжне доручення № 1323 від 03.07.2019р., Платіжне доручення № 875 від 2.05.2019р., Платіжне доручення № 876 від 02.05.2019р., Платіжне доручення № 874 від 02.05.2019р., Платіжне доручення № 1322 від 03.07.2019р., Виписка з особового рахунку від 30.09.2019р., Виписка з особового рахунку від 20.08.2019р., Виписка з особового рахунку від 25.07.2019р. (том 4 а.с. 149-148).
Позивачем на підтвердження виконання сторонами зобов`язань за договором до суду надано: Платіжне доручення № 737 від 15.05.2018р., Платіжне доручення № 823 від 25.05.2018р., Платіжне доручення № 822 від 25.05.2018р., Платіжне доручення № 924 від 07.06.2018р. (том 5 а.с. 15-18).
Враховуючи вищевказане, доводи відповідача про нереальність господарських операцій за вказаними договорами з підстав відсутності трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для виконання робіт та послуг спростовані матеріалами справи.
Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано до суду Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво житлового будинку в сел. Слобожанське Дніпровського району», який виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 06.02.2019 року.
Посилання відповідача на невідповідності первинних документів, наданих до перевірки, вимогам Закону України від 16.07.99 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є безпідставні, оскільки сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного суду викладеної в постанові від 17.09.2020 у справі № 810/2202/16.
Висновки контролючого органу ґрунтуються виключно на підставі аналізу податкової звітності в АІС «Податковий блок», а отже, є лише припущеннями, та не є безумовною підставою для формування висновків про відсутність фактичного виконання робіт, оскільки Відповідачем не здійснювався безпосередній аналіз первинних документів, а відтак не є належним доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного суду викладеної в постанові від 16.04.2020 р оку у справі № 805/5017/15-а.
Суд не приймає доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості ресурсів для виконання об`єму робіт згідно договорів підряду перед позивачем, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів або відсутності у контрагентів основних фондів чи кваліфікованого персоналу.
Положеннями статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету - є платники податку.
За приписами пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, допущені безпосередньо ним самим.
Отже, відповідальність є персональною; обов`язковою правовою підставою для неї є наявність вини конкретного платника податків у допущених порушеннях, відповідно, вона не може автоматично поширюватись на контрагентів платника податків. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.
Даний правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 17.09.2020 № 818/138/17.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово висловлював правову позицію зі спірного питання.
Так постановами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2020 року (справи N 813/7081/14, N 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа N 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа N 814/2412/17), від 04 червня 2020 року (справа N 340/422/19) визнано, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.
При цьому норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.
Відповідач у своїх висновках зазначив, що ПрАТ «АВП «Содружество» протягом липня-жовтня 2017 року було неправомірно виписано зареєстровано податкові накладні, що призвело до завищення податкового зобов`язання на суму 3 350 853,00 грн, однак із такими висновками не можна погодиться, оскільки позивачем після отримання довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України № 06-20/54-з від 05 грудня 2017 року ПрАТ АВП «СОДРУЖЕСТВО» зняло з себе попередньо задекларовані податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської області державної адміністрації шляхом подання відповідних розрахунків коригування, що підтверджується з матеріалами справи (том 2 а.с. 88-106).
В ході судового розгляду судом не встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ згідно п. 189.1 ст 189, п.197.15ст.197, п. 198.5 ст, 198 Податкового Кодексу України, а відповідачем доказів протилежного суду не надано.
Суд відхиляє посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого статтями 73 та 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другої статті 74 якого визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Сам факт отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених платником податків та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
В свою чергу, відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження наявності кримінальних справ або рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено фіктивність контрагентів позивача, враховуючи, що зазначені у відзиві номера проваджень не містять жодної інформації а ні щодо особи, а ні щодо факту про виявлене порушення.
Таким чином, позивач, за умови надання всіх підтверджуючих документів щодо здійснення господарських операцій, не повинен нести відповідальності за дотриманням його контрагентами вимог податкового законодавства.
Згідно з ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про відсутність відповідних господарських операцій.
Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Враховуючи викладене, позовні вимоги Приватне акціонерне товариство АВП «СОДРУЖЕСТВО» підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Аграрно-виробниче підприємство» «Содружество» до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 жовтня 2020 року.

Суддя А.О. Коренев