Справа № 240/10974/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10974/19

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представниці відповідача: Кірік В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності; скасування протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №15 від 10 червня 2019 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 07.12.2018 з урахуванням до загального страхового стажу військової служби з 10.10.1979 по 26.11.1981, навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, з 20.08.1982 по 23.07.1983, роботи з 22.02.1982 по 05.07.1982, з 01.11.1983 по 17.01.1986, та з 06.05.1992 по 30.12.2003.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому з 07.12.2018 пенсії по інвалідності із врахуванням встановлених судовим рішенням обставин. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що трудова книжка позивача оформлена неналежним чином, у військовому квитку закреслений особистий підпис, архівні довідки на підтвердження періодів навчання і роботи, записи про які відсутні в трудовій книжці, ОСОБА_1 не подавав, тому пенсійний орган правомірно не зарахував спірні періоди до страхового стажу позивача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважних представників не направив, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представниця відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.12.2018 має статус особи з інвалідністю 2 групи.

21.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо призначення йому пенсії по інвалідності.

Листом від 05.06.2019 №4299/03-1-01 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

На адвокатський запит Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області надіслало лист від 01.10.2019 № 29359/03, згідно з яким до страхового стажу ОСОБА_1 не зарахований період роботи в приватному підприємстві "Апекс" з 06.05.1992 по 30.12.2003, оскільки трудова книжка заявника оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а інформація щодо сплати ПП "Апекс" страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та подання звітності відсутня; період строкової служби заявника з 20.10.1979 по 26.11.1981 не зарахований до страхового стажу, оскільки дати призову та звільнення з військової служби у військовому квитку містять виправлення; в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_1 за номером його облікової картки платника податків відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за періоди роботи з 05.01.2004 по 18.03.2010, з 24.03.2010 по 28.11.2012, з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаних вище періодів та призначенні пенсії по інвалідності протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що періоди строкової військової служби, навчання в ГПТУ №4 та Вінницькому кооперативному профтехучилищі №1, роботи на Калинівському машинобудівному заводі, в Комбінаті общепіту та в в ПП "Апекс" підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що архівні довідки, копії яких містяться в матеріалах справи, отримані позивачем після відмови територіального органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії та не могли ним бути враховані при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

П. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

В судовому засіданні судом досліджено матеріали відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

З матеріалів відмови у призначенні пенсії встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії від 21.02.2019 позивач подав до пенсійного органу трудову книжку № НОМЕР_1 , виписку з акта огляду МСЕК №117941, військовий квиток № НОМЕР_2 , диплом № НОМЕР_3 , свідоцтво про народження дитини, розписку-повідомлення, пам`ятку.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 (а.с.25) встановлено, що відомості про роботу ОСОБА_1 за період до 06.05.1992 відсутні.

Отже, з урахуванням п.3 Порядку №637 вказані вище періоди роботи можуть бути зараховані до страхового стажу позивача на підставі довідок, наказів, особових рахунків або інших документів із зазначенням періодів роботи.

П.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з розпискою-повідомленням від 21.02.2019 позивача повідомлено про необхідність подати до 20.05.2019 довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

Відповідно до пам`ятки-повідомлення від 21.02.2019 (а.с.45) ОСОБА_1 повідомлено про необхідність подання довідок за періоди 01.09.1976 по 17.08.1979, з 10.10.1979 по 22.02.1982, з 20.08.1982 по 23.07.1983, з 01.08.1983 по 17.12.1986, з 04.01.1987 по 08.08.1990.

Водночас, ані разом із заявою про призначення пенсії від 21.02.2019, ані протягом 3 місяців після отримання вказаних вище повідомлень ОСОБА_1 не подавав до пенсійного органу додаткові документи про страховий стаж за періоди 22.02.1982-05.07.1982, 01.08.1983-17.12.1986.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.02.1982 по 05.07.1982 та з 01.08.1983 по 17.12.1986.

При цьому посилання суду першої інстанції на довідку архіву Вінницької обласної спілки споживчих товариств від 19.08.2019 №1/3-Ар-379 та витяги комунальної установи "Калинівський районний трудовий архів" Калинівської районної ради Вінницької області від 15.08.2019 №428,№ 429 є необґрунтоними, оскільки вказані документи не подавалися позивачем до пенсійного органу і не були враховані під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо періоду роботи позивача в ПП «Апекс», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 у період з 06.05.1992 по 30.12.2003 ОСОБА_1 працював в ПП «Апекс».

Водночас, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що ПП «Апекс» зареєстроване як платник податків з 07.07.1997. Вказані обставини підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищенаведене запис про період роботи позивача в ПП «Апекс», зазначений в його трудовій книжці є недостовірним.

У період з 07.07.1997 по 01.01.2004 порядок сплати страхових внесків регулювався Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 11-1 від 06.09.96 (далі - Інструкція №11-1), яка передбачала обов`язкову сплату підприємствами страхових внесків за працівників.

Згідно з п.16.11 Інструкції №11-1 платники страхових внесків щоквартально подають до органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації платника внесків один примірник звіту в такі строки: до 8 квітня, до 8 липня, до 8 жовтня, до 15 січня.

Водночас, відповідач стверджує, що за даними персоніфікованого обліку ОК-2 та ОК-5 з 01.01.2000 відсутня інформація про трудову діяльність та заробітну плату позивача.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки в трудовій книжці позивача містяться неточна інформація про період роботи в ПП «Апекс», висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування періоду з 06.05.1992 по 30.12.2003 до страхового стажу ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання в ГПТУ №4 з 01.09.1976 по 09.10.1979 та в Житомирському кооперативному технікумі з 01.09.1988 по 21.06.1990, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. «д» ч.3 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

П.8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, що період навчання в Житомирському кооперативному технікумі з 01.09.1988 по 21.06.1990 обґрунтовано не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки у вказаний період ОСОБА_1 навчався на заочній формі (архівна довідка №1.5.20/11 від 12.03.2019), а також перебував в трудових відносинах з кооперативом "Контакт" (довідка № 46 від 19.12.1990 та трудовий договір від 26.10.1989), з філіалом "АВЕКС-БЛІЦ" (довідка № 36/1 від 06.09.1991 та трудовий договір від 10.01.1990), з Житомирською райзаготконторою (довідка № 124 від 21.10.1989).

Відповідно до матеріалів відмови у призначенні пенсії ані разом із заявою про призначення пенсії від 21.02.2019, ані протягом 3 місяців після звернення ОСОБА_1 не подавав до пенсійного органу документи, які підтверджують період його навчання в ГПТУ №4.

Згідно з довідкою №063 від 13.07.2019 Вінницького міжрегіонального вищого професійного училища, яке є правонаступником Вінницького професійно-технічного училища №4 ОСОБА_1 навчався у вказаному ВНЗ з 01.09.1976 по 20.07.1979, що підтверджується архівними наказами.

Водночас, вказана довідка видана 13.07.2019, тобто після виникнення спірних правовідносин та не враховувалась відповідачем під час прийняття оскаржуваного протоколу №15 від 10 червня 2019 року.

Отже, під час розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності у відповідача були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів з 01.09.1976 по 09.10.1979 та з 01.09.1988 по 21.06.1990.

Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини та враховуючи документи, подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 21.02.2019 колегія суддів дійшла висновку про те, що відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, відповідач обґрунтовано вказав про відсутність у нього передбаченого законом страхового стажу - 14 років,.

З урахуванням наведеного підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності з 07.12.2018 відсутні, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні судом досліджено матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 та встановлено, що 10 квітня 2020 року позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої долучив довідки про навчання та стаж роботи, у зв`язку з чим до страхового стажу позивача зараховано періоди військової служби з 20.10.1979 по 24.11.1981, навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, з 01.09.1982 по 30.06.1983, роботи з 17.08.1979 по 09.10.1979, з 22.02.1982 по 05.07.1982, з 01.11.1983 по 17.01.1986, з 18.01.1986 по 18.10.1989 та з 10.01.1990 по 10.10.1991. Загальний страховий стаж позивача склав 16 років 2 місяці, у зв`язку з чим згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №220 від 16.04.2020 йому призначено пенсію по інвалідності з 10.04.2020.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 листопада 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.