Справа № 640/19804/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 640/19804/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Укррентсервіс» (29009, Хмельницька обл., м.

Хмельницький, вул. Городовікова, 6/1, кв. 21)

до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп.

Перемоги, 14)

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «Укррентсервіс» (надалі по тексту - позивач, ПП «Укррентсервіс») з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11 жовтня 2018 року №068607, прийняту Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області (надалі по тексту - оскаржувана постанова).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він не перебував у статусі автомобільного перевізника у межах правовідносин, у зв`язку з якими до нього було застосовано адміністративно-господарський штраф, оскільки відповідний транспортний засіб на той час був переданий позивачем в оренду третій особі, водій якої фактично і здійснював перевезення, порушення нормативного регулювання якого і стало підставою для застосування штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача не надав до суду відзив на адміністративний позов.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

27 серпня 2018 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області на габаритно-ваговому комплексі на автошляху М-12, 701км+703 м проведено перевірку транспортного засобу MAN TGS 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі по тексту - ТЗ MAN TGS 26.440), з напівпричепом ВЕСТТ 975310, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які на праві власності належать позивачу. ТЗ MAN TGS 26.440 перебував під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами даної перевірки складено відповідний акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, на підставі якого 11 жовтня 2018 року прийнято оскаржувану постанову, якою, за порушення абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ (надалі по тексту - Закон України №2344-ІІІ), присуджено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Незгода позивача із оскаржуваною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України №2344-ІІІ. Норми вказаного Закону у даному судовому рішенні застосовуються у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до вимог статті 1 Закону України №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі статтею 6 Закону України №2344-ІІІ, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Статтею 60 Закону України №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України №2344-ІІІ, у свою чергу, було обумовлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична сама, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Пунктом 22.5 розділу 22 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вже зазначалося, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області під час проведення перевірки на автомобільній дорозі М-12 було виявлено надання послуг з перевезень вантажу з використанням транспортного засобу (ТЗ MAN TGS 26.440, який належить позивачу) з перевищенням нормативних вагових параметрів перевізником.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач як власник ТЗ MAN TGS 26.440, за договором оренди транспортних засобів від 01 червня 2018 року №01-06/18, чинного до 01 червня 2019 року, передав вказаний ТЗ в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Майстер-Трак» (надалі по тексту - ТОВ «Майстер-Трак»).

Використання ТЗ MAN TGS 26.440 саме ТОВ «Майстер-Трак» в господарській діяльності для перевезення відповідного вантажу підтверджено також актом прийому-передачі до договору оренди транспортних засобів від 01 червня 2018 року №01-06/18 та товарно-транспортною накладною від 27 серпня 2018 року №27/08, відповідно до якої автомобільним перевізником, який в цей день використовував ТЗ MAN TGS 26.440, було саме ТОВ «Майстер-Трак».

Зі змісту статті 60 Закону України №2344-ІІІ видно, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, тобто, у розумінні вимог статті вказаного Закону, - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, виходячи з проаналізованих норм та встановлених обставин, суд робить висновок, що позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника та не міг бути суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України №2344-ІІІ, адже ТЗ MAN TGS 26.440 був переданий позивачем у користування іншій особі.

Наведена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, сформованою при розгляді справи №806/1450/16 (постанова від 09 серпня 2019 року).

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що у ході розгляду справи відповідачем на надано суду відзиву на позов, як і не надано будь-яких документів, що стосуються прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У розумінні частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Укррентсервіс» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11 жовтня 2018 року №068607, прийняту Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Укррентсервіс» (29009, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Городовікова, 6/1, кв. 21, ) понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук