Справа № 826/15612/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ № 826/15612/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області до Консорціуму "Військово-будівельна індустрія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про надання дозволу на погашення податкового боргу,

установив:

У вересні 2016 року Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою про надання дозволу на погашення податкового боргу Філії «Хмельницька автобаза №82» Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в сумі 352 121,06 грн за рахунок майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що за відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 352 121,06 грн. Про стягнення вказаного податкового боргу прийнято ряд судових рішень на виконання яких позивачем вжито заходів для стягнення податкового боргу з банківських рахунків відповідача. Однак, стягнути вказаний податковий борг не видалось за можливе у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», відкритих у банках. З урахування викладеного та зважаючи не те, що майно Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» описано у податкову заставу, позивач просить суд надати дозвіл на погашення податкового боргу у загальному розмірі 352 121,06 грн за рахунок майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №826/15612/16 за вказаним позовом.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов у якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зауважив, що Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів платника податків. Однак, у позовній заяві не наведено доводів та підтверджуючих це доказів на рахунок підстав неможливості стягнення суми заборгованості з рахунків боржника. В додатках до позову наявні інкасові доручення від серпня 2016 року, які, обслуговуючим банком відповідача, повернуто позивачу без виконання, однак у цьому зв`язку залишається недоведеною з боку позивача саме наявність стійкого факту неможливості виконання зазначених вище рішень судів про стягнення заборгованості за рахунок грошових коштів.

В матеріалах справи містяться копії податкових вимог від 2008 року, які нібито надіслано відповідачу. На одній з таких вимог зазначено, що її отримано 15.10.2008, однак особа, яка отримувала такі вимоги є невідомою, крім того, обидві вимоги надсилалися за адресами у м. Хмельницький, по вул. Чорновола, 161/1, у м. Хмельницький та по вул. Вінницькій, 14/39, у м. Київ, в той час, коли юридичною адресою Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» є проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168.

Також відповідач зауважив, що Консорціум «Військово-будівельна індустрія» з 30.10.2011 перебуває у процедурі ліквідації як суб`єкт господарювання, у відповідності до наказу Міністра оборони України від 27.10.2011 №656. Згідно із статтею 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації юридичної особи вимоги її кредиторів щодо податків, зборів (обов`язкових платежів) задовольняються у третю чергу.

Крім того, представник відповідача зауважив, що описане у податкову заставу майно не перебуває у власності Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», який використовує таке майно на праві господарського відання, а власником майна є держава. Водночас, позивачем не дотримано вимог підпунктів 96.2.1 - 96.2.4 пункту 96.2 статті 96 ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2017 дану справу прийнято до свого провадження суддею Чудак О.М. Залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.

Представник Міністерства оборони України подав пояснення до адміністративного позову у якому вказав на незаконність та відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на неможливість примусової реалізації майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» як підприємства державної форми власності, посилаючись на положення Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 №2864-III.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018 замінено позивача у справі з Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на Головне управління ДФС у Хмельницькій області.

Провадження у даній справі зупинялось з 18.04.2018 по 13.05.2019, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №822/2243/17.

У ході судових засідань представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи - заперечили проти задоволення позову.

29.10.2020 до суду від позивача надійшла заява у якій представник позивача зазначив, що станом на 22.10.2020 податковий борг Філії «Хмельницька автобаза №82» Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в сумі 352 121,06 грн погашено за рахунок примусового стягнення коштів з рахунків відповідача протягом 2019-2020 років, просив залишити без розгляду позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання позивача.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Станом на час подання позову за Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» рахувався податковий борг у загальному розмірі 352 121,06 грн, у тому числі:

- по податку з юридичних осіб-власників транспортних засобів - 39 940,09 грн;

- по земельному податку з юридичних осіб - 312 180,97 грн.

Постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2012 у справі №2а-15721/11/2670 та від 30.05.2014 у справі №826/5633/14, які набрали законної сили, вирішено стягнути вказаний податковий борг по податку з юридичних осіб-власників транспортних засобів та по земельному податку з юридичних осіб за рахунок коштів Консорціуму «Військово-будівельна індустрія».

Встановлено, що податковим органом вживались заходи щодо списання коштів з рахунків Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», шляхом направлення до банківських установ, що обслуговують боржника, інкасових доручень. Проте, інкасові доручення повернуті банками без виконання про що свідчать, зокрема, додані до позовної заяви копії платіжних доручень.

26.07.2016 ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято рішення №17125/10/22-25-17-02 про опис у податкову заставу майна, яке перебуває у господарському віданні Консорціуму «Військово-будівельна індустрія».

Згідно акту опису майна у податкову заставу від 08.08.2016 №61 майно Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» описано у податкову заставу.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на описане згідно акту від 08.08.2016 №61 майно Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» зареєстровано публічне обтяження у вигляді податкової застави.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2018 у справі №822/2243/17, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" "Хмельницька автомобільна база №82" про зобов`язання ДПІ у м. Хмельницькому вчинити дії щодо проведення списання безнадійного податкового боргу філії Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" "Хмельницька автомобільна база №82" по податку на додану вартість у сумі 60 288,27 грн, по земельному податку у сумі 493 456,83 грн, по податку з юридичних осіб-власників транспортних засобів у сумі 166 498,99 грн, по сплаті податку на доходи фізичних осіб у сумі 7 978,66 грн.

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 03.04.2020 у справі №822/2243/17 за змістом якої відсутні підстави вважати безнадійним податковий борг Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" стягнення якого відбувається на виконання постанов Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2012 у справі №2а-15721/11/2670 та від 30.05.2014 у справі №826/5633/14.

Враховуючи, що заходи, які вживалися для стягнення з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» коштів у рахунок погашення податкового боргу не дали очікуваного результату, а заборгованість перед бюджетом залишається не погашеною, у поданому позові позивач просив суд надати дозвіл на погашення податкового боргу у загальному розмірі 352 121,06 грн за рахунок майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», що перебуває у податковій заставі.

Згідно заяви позивача від 27.10.2020 №774 станом на 22.10.2020 податковий борг Філії «Хмельницька автобаза №82» Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в сумі 352 121,06 грн погашено за рахунок примусового стягнення коштів з рахунків відповідача протягом 2019-2020 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами статті 89 вказаного Кодексу, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За приписами пункту 95.3 цієї ж статті, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

З аналізу зазначених норм вбачається, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду.

При цьому, обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом є:

- наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів);

- сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку;

- відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків;

- наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Вказана позиція неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.04.2020 у справі №822/1262/17, від 15.04.2020 у справі №1340/3692/18, від 22.01.2020 у справі №826/12587/17.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що згідно заяви позивача від 27.10.2020 №774 станом на 22.10.2020 податковий борг Філії «Хмельницька автобаза №82» Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в сумі 352 121,06 грн погашено за рахунок примусового стягнення коштів з рахунків відповідача протягом 2019-2020 років.

Відтак, станом на час ухвалення даного судового рішення, податковий борг про стягнення якого заявлено даний позов погашено відповідачем, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову шляхом надання позивачу дозволу на погашення податкового боргу у загальному розмірі 352 121,06 грн за рахунок майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», що перебуває у податковій заставі.

При розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Відсутність у даному рішенні правової оцінки окремих доводів сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат розгляду даної справи.

Згідно з частиною першою статті 9, частиною першою статті 72, частиною другою статті 73, статтею 76, частинами першою, п`ятою статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області про надання дозволу на погашення податкового боргу Філії «Хмельницька автобаза №82» Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в сумі 352 121,06 грн за рахунок майна Консорціуму «Військово-будівельна індустрія, що перебуває у податковій заставі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Головне управління ДПС у Хмельницькій області (місцезнаходження юридичної особи: 29000, місто Хмельницький, вулиця Пилипчука, будинок 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39492190).

Відповідач - Консорціум «Військово-будівельна індустрія» (місцезнаходження юридичної особи: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 33629043).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України - (місцезнаходження юридичної особи: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00034022).

Суддя О.М. Чудак