Справа № 813/3420/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 813/3420/18 пров. № А/857/10339/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача Кожухар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (ухвала постановлена судом в складі головуючого судді Коморний О.І., повний текст ухвали суду складено 07 серпня 2020 року) у справі № 813/3420/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії, суд-

В С Т А Н О В И В:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними та зобов`язання вчинити дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в Довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області залишена без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2020 у справі № 813/3420/18 відмовлено у прийнятті касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 у справі № 813/3420/18 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 857/3534/18.

16.07.2020 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання рішення суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 813/3420/18.

Заява мотивована тим, що листом від 06.06.2020 ГУ ПФУ у Львівській області надіслано на адресу адвоката ОСОБА_2 серед іншого копії документів по виконанню судового рішення у справі № 813/3420/18. Аналізом вказаних документів встановлено, що на виконання вказаного судового рішення суду проведено лише перерахунок пенсії із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року. Доплата за період із 01.09.2012 по 31.12.2015 становить 34497,68 гривень. Вказана сума на даний час не виплачена. Щодо стягнення судового збору, то рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, ще здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таким чином вважає, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог є виконаним щодо перерахування пенсійних виплат та залишається невиконаним щодо погашення заборгованості на суму 34497,68 гривень та стягнення сплаченого позивачем судове збору в сумі 704,80 гривень.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 813/3420/18 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року.

В частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. відмовлено.

Не погоджуючись з постановленням такої ухвали в частині задоволених вимог, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що подаючи заяву про встановлення судового контролю заявником не наведено жодного доказу невиконання, ухилення чи створення перешкод управлінням для виконання рішення суду від 17.10.2018. Вказують, що управлінням проведено перерахунок пенсії позивачу згідно вказаного рішення. Доплату пенсії позивачу на виконання судового рішення в сумі 34497,68 грн включено до реєстру судових рішень №38733, виконання яких здійснюється державою за окремою бюджетною програмою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до п. 10 Порядку №649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійного фонду України на цю мету. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від відповідача.

Ухвала в частині відмови в задоволенні позову не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач та третя особа були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з поданих доказів до матеріалів справи, Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року відповідно до підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року.

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії від 05.03.2020, на виконання рішення суду з вересня 2012 по грудень 2015 сума виплати (утримання) становить 34497,68 грн.

Відтак, Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області, на виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року, доплата за період із 01.09.2012 по 31.12.2015 становить 34497,68 гривень.

Однак, як встановлено судом, вказана сума на даний час не виплачена, та доказів протилежного відповідач не надав.

Таким чином, рішення суду від 17 жовтня 2018 року в частині виплати ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року, відповідачем повністю не виконано.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення виходив з того, що з поданих доказів до матеріалів справи встановлено, що відповідачем на виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року, доплата за період із 01.09.2012 по 31.12.2015 становить 34497,68 гривень. Однак, як встановлено судом, вказана сума на даний час не виплачена, та доказів протилежного відповідач не надав. Таким чином, рішення суду від 17 жовтня 2018 року в частині виплати ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року, відповідачем повністю не виконано.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено ст. 382 КАС України, за приписами частини першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини восьмої цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

При цьому, зазначена норма не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

Вказана позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.05.2020 року у справі № 800/320/17.

Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на виконання судового рішення позивачу проведено перерахунок пенсії із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року, доплата за період із 01.09.2012 по 31.12.2015 становить 34497,68 гривень. Однак, як встановлено судом, вказана сума на даний час не виплачена, та доказів протилежного відповідач не надав.

Таким чином, рішення суду від 17 жовтня 2018 року в частині виплати ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року, відповідачем повністю не виконано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Скаржник на причину не виплати доплати пенсії в сумі 34497,68 грн посилається на те, що виконання судового рішення щодо виплати позивачу пенсії у вказаній сумі включено до реєстру судових рішень №38733, виконання яких здійснюється державою за окремою бюджетною програмою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, а тому виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від відповідача.

Апеляційний суд зазначає, що дійсно постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року затверджено порядок виплати пенсій, нарахованих на виконання рішенням суду, яким фактично було запроваджено черговість виконання рішень суду щодо перерахунку та виплати пенсій в залежності від дати надходження таких судових рішень до органів пенсійного фонду та наявних бюджетних призначень виділених на вказані цілі.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відтак, положення приведених норм не підлягає застосуванню з 22.07.2020 року.

Водночас, колегією суддів встановлено, що відповідачем в порушення ч. 1 ст. 77 КАС України не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність бюджетних призначень, які виділені на вказані цілі та свідчили про наявність дефіциту бюджету по пенсійним виплатам у період 2018-2020 років. Оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність коштів для виконання рішення суду в частині виплати донарахованих позивачу суми пенсії, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем повністю не виконано рішення суду, що є підставою для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яку необхідно залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі повного та всебічного з`ясування обставин у справі, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 813/3420/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року.