Справа № 580/1326/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1326/20 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи - Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду документів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції" за результатами розгляду документів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачу надано відповідь в межах компетенції; прийняття рішення з порушеного питання не належить до компетенції відповідача; судом першої інстанції допущено втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідки ф. 122 Управління МВС України в Черкаській області від 09.08.2011 №14/8-2137 позивач, перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції Соснівського РВВС УВС Черкаського облвиконкому у званні лейтенанта міліції, брав участь у заходах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №14970378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.05.1986 по 18.05.1986; підстава: наказ УМВС Черкаського облвиконкому від 16.08.1986 №73.

Згідно зі свідоцтвом про хворобу №216, виданим військово-лікарською комісією УМВС в Черкаській області в березні 1999 року, захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Відповідно до витягу із акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) серії 2 ЧК №006464 позивачу первинно 25.11.1999 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; інвалідність встановлена до 1 грудня 2001 року.

Згідно витягу із акту огляду у МСЕК серія 4 ЧК №058403 позивачу 01.02.2005 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; інвалідність встановлена до 1 лютого 2008 року.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №462151 при повторному огляді 12.08.2019 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; інвалідність встановлена безтерміново.

Позивачу 11.09.2019 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

У подальшому, 12.11.2019 позивачем подано до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області заяву та відповідні документи щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, настання якої пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом ліквідаційної комісії Управління МВС України в Черкаській області від 20.02.2020 №Л-43 позивача повідомлено, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 11.02.2020 №4703/15-2020 матеріали про призначення одноразової грошової допомоги повернуті без прийняття рішення. Згідно з Порядком №850, призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, пов`язаній з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не передбачено.

Вважаючи свої права порушеними, а саме внаслідок дій з повернення заяви без прийняття вмотивованого рішення, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що враховуючи обставини участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час служби в органах внутрішніх справ, питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги повинно вирішуватись відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850. В порушення вимог п. 9 Порядку №850 відповідач не прийняв рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону №565-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), які визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

У подальшому, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII. До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, передбачені в Законі №565-ХІІ гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, і в тому числі після повторного огляду коли, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії встановлено вищу групу інвалідності.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно до п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

В свою чергу, згідно з п. 9 Порядку №850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк, після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів, приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначений в пункті 14 Порядку №850.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення одноразової грошової допомоги було додано, зокрема копію свідоцтва про хворобу №216, виданим військово-лікарською комісією УМВС в Черкаській області в березні 1999 року, згідно якої захворювання позивача пов`язане: 1) з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, як вже зазначалося, відповідно до довідки ф. 122 Управління МВС України в Черкаській області від 09.08.2011 №14/8-2137 позивач, перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції Соснівського РВВС УВС Черкаського облвиконкому у званні лейтенанта міліції, брав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.05.1986 по 18.05.1986; підстава: наказ УМВС Черкаського облвиконкому від 16.08.1986 №73.

Зазначені обставини відповідачем як суб`єктом владних повноважень не спростовані.

Таким чином, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час служби в органах внутрішніх справ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги належить до компетенції відповідача та повинно вирішуватись відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку №850.

В порушення вимог п. 9 Порядку №850 МВС не прийняло рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги. Повернення позивачу документів без прийняття вмотивованого рішення є протиправним.

Є необґрунтованими посилання відповідача на те, що зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду документів позивача є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідача, оскільки обов`язок з прийняття того чи іншого рішення прямо встановлений для відповідача чинним законодавством, про що було зазначено вище. Судом зобов`язано відповідача вчинити саме такі дії, а не визначено яке рішення відповідач має прийняти, що належить до його дискреційних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов