Справа № 520/7189/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 р. Справа № 520/7189/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Бартош Н.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 04.08.2020 по справі № 520/7189/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.04.2020 року №59. п.21; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно скласти з урахуванням висновків суду та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю від 05.03.2020 у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530; зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 в розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції станом на 23.07.2018 року) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.04.2020 року №59. п.21.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно скласти з урахуванням висновків суду та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю від 05.03.2020 у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Зобов`язано Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 в розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції станом на 23.07.2018 року) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Міністерство оборони України, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано, що Комісія Міністерства оборони України правомірно відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки позивач був звільнений з лав Збройних Сил України в 2002 році, а ІІ групу інвалідності йому було встановлено у 2002 році, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (1 січня 2014 року), а тому позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Оскільки позивачу первинно встановлена інвалідність з 30.09.2002, а повторний огляд позивача та зміна групи інвалідності відбулась 29.03.2017 року, тобто понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, то у зв`язку з зазначеними змінами виплата одноразової грошової допомоги позивачу не здійснюється, що в свою чергу підтверджує правомірність рішення комісії Міноборони про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , підполковник у відставці, пенсіонер Міністерства оборони України, ветеран війни - інвалід війни 2-ої групи, ветеран військової служби, перебував на військовій служби та проходив її у Збройних Силах колишнього Союзу PCP, в подальшому - у Збройних Силах України.

Наказом заступника Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 22.07.2002 № 149 (по особовому складу) позивач звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я у військовому званні "підполковник" з правом носіння військової форми.

Наказом ТВО Фрунзенського райвійськкомату м. Харкова від 06.09.2002 № 39 (по стройовій частині) позивач виключений зі списків особового складу Фрунзенського райвійськкомату з 06.09.2002, усіх видів забезпечення та направлений на облік до Фрунзенського РВК м. Харкова.

З копії акту №252 командира військової частини № 44911 вбачається, що 29 березня 1988 року, будучи у званні капітана, позивач під час проведення занять по метанню бойових ручних уламкових гранат із танку отримав вогнепальні множенні сліпі поранення м`яких тканей з руйнуванням глибокої правої бедрової артерії, в результаті прикриття своїм тілом підлеглого, який невдало кинув гранату та вона попала всередину танку, де вони знаходилися. В результаті вказаного позивачу ампутовано праву ногу до середини бедра. Відповідно до вказаного акту дана травма отримана позивачем при виконання службових обов`язків.

Згідно зі свідоцтвом про хворобу № 653/1 від 24 червня 1988 року, складеного госпітальною хірургічною ВВК в/ч НОМЕР_1 також було встановлено, що травма отримана при виконанні обов`язків військової служби.

З 30.09.2002 ОСОБА_1 первинно безстроково встановлено ІІІ-у групи інвалідності внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії Серія МСЕ № 061716 від 30.09.2002.

З 28.03.2017 ОСОБА_1 первинно безстроково встановлено ІІ-у групи інвалідності внаслідок отриманої травми, пов`язаної і виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 12ААА № 131956 від 29.03.2017.

05.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного військового комісара з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок отримання травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та надав увесь необхідний пакет документів згідно п. 4.7 Положення, в тому числі первинні медичні документи та документи, якими встановлено причинний зв`язок між травмою заявника та виконання ним обов`язків військової служби. Вказане не заперечується сторонами по справі.

12 березня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 склав та подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів.

10 квітня 2020 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ( протоколом №59 від 10.04.2020 року , п.21.) відмовила позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оскільки позивача було звільнено з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності, оскільки першочергово є встановленим той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності вперше) передбачалося, що Військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом "б" пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 N488, встановлено, що НАСК "Оранта" виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Отже, позивач у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності набув право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням на умовах, визначених Постановою №488.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався за отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням та отримував таку виплату.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Положеннями пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, порядок розгляду та вирішення цього питання врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом - Порядок № 975).

Згідно з другим абзацом п. 2 цієї Постанови допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи викладене, застосування пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ пов`язується законодавцем не з фактом звільнення зі служби, а з часом встановлення особі інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення зі служби.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиною відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги у протоколі засідання комісії зазначено, що відсутнє право позивача на її отримання, оскільки інвалідність встановлено до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Проте наведені норми законодавства не узгоджуються із вимогами законодавства, чинного на час установлення позивачеві як ІІІ, так і ІІ групи інвалідності, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, травми, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.04.2019 у справі № 820/4143/18, від 12.06.2019 у справі № 822/473/18, від 13.06.2019 у справі № 820/3705/18.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про відсутність у позивача права на призначення спірної одноразової грошової допомоги, в основу якого покладено твердження, що заявника звільнено з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ, оскільки призначення і виплата одноразової грошової допомоги настає у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення.

Тобто, головною умовою є встановлення інвалідності особи та дата, зазначена у довідці МСЕК, а не час звільнення з військової служби, що підтверджується пункту 3 Порядку № 975.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 21.04.2015 по справі №21-135а15, постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 №21-446а14, постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 №21-563а14 Верховний суд України також дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто з дати встановлення відповідної групи інвалідності МСЕК, а не з моменту звільнення з військової служби.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності права позивача на отримання одноразової грошової допомоги понад дворічний термін жодним чином не були підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Щодо доводів апеляційної інстанції про необхідність врахування висновків Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 (справа №240/10153/19), то колегія суддів зважає на те, що вказаний правовий висновок застосовується у випадках коли особа, отримавши виплату одноразової грошової допомоги, після встановлення більшого ступеня втрати працездатності або зміни причин інвалідності, повторно звернулася за отримання допомоги в більшому розмірі.

Водночас, в цій справі апелянтом не спростовано факт неотримання позивачем компенсаційних виплат (ані страхових виплат, ані одноразової грошової допомоги) у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

Отже, в даному випадку оскільки позивач взагалі не отримував раніше компенсаційних виплат, приписи абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, як і висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 (справа №240/10153/19), до спірних правовідносин не застосовуються.

За таких обставин, оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на отримання останньої, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права, є саме зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до приписів Порядку № 975.

Між тим, слід зазначити, що якщо відмову відповідного органу визнано судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування окружним адміністративним судом зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 по справі № 520/7189/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Н.С. Бартош В.В. Катунов