Справа № 360/2481/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2481/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації, Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації (далі - І відповідач), Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - ІІ відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 26 червня 2020 року б/н (т. 1 арк. спр. 115-122) просить (орфографія оригіналу збережена):

- визнати противоправними дії відповідача управлінням соціального захисту населення Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області () про невірний підрахунок трудової діяльності моєму Батькові у шахтах при призначенні йому пенсії;

- скасувати Рішення управління соціального захисту населення Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області у вигляді Протоколу № 3/ 33 від 27 лютого 1980 року комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області, яке прийняте відносно мого Батька - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідачів: управлінням соціального захисту населення Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області () та Старобільське об`єднання управління Пенсійного фонду України Луганської області (Код ) зарахувати періоди праці мого Батька - ОСОБА_2 в особливо шкідливих і особливо важких і небезпечних умовах праці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею у шахті 1-5 тресту «Кіроввугілля»: з 25.04.1952 року по 01.08.1953 рік; з 01.08.1953 року по 01.03.1954 рік; з 24.11.1954 року по 07.05.1966 рік за пільговим стажем у розмірі 13 років 03 місяці 18 днів по Списку № 1, Розділ - І, підрозділ - 1 на основі Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах.»;

- зобов`язати відповідачів: управлінням соціального захисту населення Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області () та Старобільське об`єднання управління Пенсійного фонду України Луганської області (Код ) відшкодувати мені заборгованість про недораховану пенсію моєму Батькові ОСОБА_2 з дня звернення з заявою про призначення пенсії починаючи з 1980 року і по 2010 рік до дня смерті мого Батька;

- зобов`язати відповідачів: управлінням соціального захисту населення Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області () та Старобільське об`єднання управління Пенсійного фонду України Луганської області (Код ) відшкодувати мені заборгованість про недораховану пенсію «по втраті годувальника» мого Батька ОСОБА_2 починаючи з 2010 року, з дня смерті Батька й до сьогоднішнього часу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області як особа з інвалідністю з дитинства другої групи та у Старобільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач вважає, що І відповідачем у 1980 році за життя її батька - ОСОБА_2 останньому неправильно здійснено зарахування періодів праці у шахтах, тому пільговий стаж зарахований як спеціальний, та неправильно обчислено щомісячний розмір пенсії, що стало наслідком отримання ним з 1980 року по 2010 рік пенсії у меншому розмірі та має бути відшкодовано відповідачами на користь позивача.

Також позивач вважає, що у зв`язку з неправильним обчисленням розміру пенсії її батька відповідачі мають відшкодувати позивачу заборгованість по недорахованій пенсії у зв`язку з втратою годувальника починаючи з 2010 року.

У травні 2020 року позивач звернулась до відповідачів з заявою про переогляд матеріалів документів пенсійної справи батька з зарахуванням пільгового стажу, на що отримала відмову.

Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 22 жовтня 2020 року за вхідним реєстраційним № 43225/2020 подало відзив на позовну заяву від 19 жовтня 2020 року № 1240-05-7/4704 (т. 2 арк. спр. 59-61).

Заперечуючи проти позову, ІІ відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви про призначення/перерахунок пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) з 23 червня 2010 року отримує пенсію по втраті годувальника (у зв`язку зі смертю матері), пенсійна справа позивача перебуває на обліку в Новоайдарському відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. Розпорядженням від 23 грудня 2010 року № 107753 у зв`язку зі смертю батька управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з доданням 50 % суми пенсії померлого батька - ОСОБА_2 ). Таким чином, станом на сьогодні, позивач отримує пенсію по втраті двох годувальників, а саме померлих батьків.

Підставою звернення до суду ОСОБА_1 вважає «неврахування до пільгового стажу батька - ОСОБА_2 , за документами якого позивачка отримує пенсію, періодів роботи з 25 квітня 1952 року по 01 серпня 1953 року, з 01 серпня 1953 року по 01 березня 1954 року, з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року». З таким твердженням відповідач не може погодитись, оскільки воно є завідомо неправдивим, з огляду на таке.

27 лютого 1980 року Комісією по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області винесено протокол № 3/33, згідно з яким вирішено призначити ОСОБА_2 пенсію «по старості по сп. 1» (за віком на пільгових умовах) довічно. Згідно з відповідним протоколом до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (до пільгового стажу), зараховано такі періоди: з 25 листопада 1950 року по 26 вересня 1951 року; з 10 листопада 1951 року по 19 квітня 1952 року; з 25 квітня 1952 року по 01 серпня 1953 року; з 01 серпня 1953 року по 01 березня 1954 року; з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року; з 15 грудня 1956 року по 07 травня 1966 року.

Щодо періоду з 01 березня 1954 року по 24 листопада 1954 року, то згідно з даними, що містяться у трудовій книжці померлого батька ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не працював у відповідний період, так як був звільнений 01 березня 1954 року «ввиду ареста». Таким чином, загальний страховий стаж ОСОБА_2 становить 44 роки 05 місяців 05 днів, а стаж, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (пільговий/спеціальний) стаж - 14 років 07 місяців 03 дні, в тому числі зараховано і період, який на думку позивача не враховано до «спеціального стажу». Отже, позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідачів зарахувати до пільгового стажу батька періодів роботи з 25 квітня 1952 року по 01 серпня 1953 року, з 01 серпня 1953 року по 01 березня 1954 року, з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року є, щонайменше, безпідставною.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33 та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 за списком № 1 періоди роботи з 25 квітня 1952 року по 01 березня 1954 року, з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року, ІІ відповідач зазначив таке.

Протокол Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33 є первісним, початковим та основоположним документом, яким встановлено право ОСОБА_2 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тобто пенсія призначена померлому батькові позивачки саме відповідно до цього протоколу та на його виконання, крім того, слід зазначити, що пенсія призначена ОСОБА_2 зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Оскільки за життя ОСОБА_2 (особа, яку безпосередньо стосувалось відповідне призначення пенсії) не вчиняв дій аби оспорити/відкоригувати чи скасувати відповідний протокол, відповідач вважає, що таке скасування (через 40 років після ухвалення) навіть суто за логікою, абсолютно неможливе, більш того, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, в тому числі і для скасування (оскарження) рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) суб`єкта владних повноважень за нормами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто з дня ухвалення відповідного рішення.

Також ІІ відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зведені до скасування протоколу Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33. Таким чином, оскільки відповідне рішення, прийняте у вигляді протоколу по призначенню пенсій, ухвалене (винесене) не Пенсійним фондом України (навіть не його територіальним управлінням), а тому, управління в такому випадку не є належним відповідачем.

Крім того, ІІ відповідач зазначив, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вже були предметом розгляду в іншому судовому провадженні (справа № 360/3573/19), яке закінчилось винесенням рішення, яке в свою чергу залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду, та яке є таким, що набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, ІІ відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії (т. 1 арк. спр. 31-33).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та направлено адміністративну справу № 360/2184/20 до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи (т. 1 арк. спр. 102-104).

Ухвалою від 22 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду позовної заяви від 26 червня 2020 року з додатками для вручення відповідачам, позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачам (т. 1 арк. спр. 110-111).

Ухвалою від 06 жовтня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (т. 1 арк. спр. 140-142).

Ухвалою від 05 листопада 2020 року заперечення на відзив повернуто позивачу без розгляду (т. 2 арк. спр. 71-72).

Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації ухвалу від 06 жовтня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі отримало 08 жовтня 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 арк. спр. 149). Правом подати суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, І відповідач не скористався.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи та з 23 червня 2010 року перебуває на обліку в Новоайдарському відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, про що свідчать розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 25 червня 2010 року № 107753 та довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 742950 від 07 липня 2011 року (т. 1 арк. спр. 124, 152).

Розпорядженням від 23 грудня 2010 року № 107753 у зв`язку зі смертю батька позивача - ОСОБА_2 , Управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з доданням 50 % суми пенсії померлого батька ОСОБА_2 ) (т. 1 арк. спр. 187-188).

Відповідно до розпорядження від 23 грудня 2010 року № 107753 та розрахунку стажу по другому годувальнику ОСОБА_2 , пільговий стаж за списком № 1 складає 14 років 7 місяців 3 дні (з 25 листопада 1950 року по 26 вересня 1951 року - 0 років 10 місяців 2 дні; з 10 листопада 1951 року по 19 квітня 1952 року - 0 років 5 місяців 10 днів; з 25 квітня 1952 року по 01 березня 1954 року - 1 рік 10 місяців 7 днів; з 24 листопада 1954 року по 07 травня 1966 року - 11 років 5 місяців 14 днів) (т. 1 арк. спр. 184, 187-188).

Позивач звернулась до відповідачів з заявою від 12 травня 2020 року про переогляд пенсії, якою просила зарахувати пільговий стаж, набутий її батьком за життя, та здійснити перерахунок щомісячного розміру пенсії (т. 1 арк. спр. 135-136).

Листом від 27 травня 2020 року № 105/О-14 Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило позивача про те, що відповідно до документів, наявних в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 , до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_2 зараховані всі періоди роботи (т. 1 арк. спр. 137).

Листом від 04 червня 2020 року № 2718 Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації повідомило позивача, що відповідно до Порядку здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду від 24 січня 2007 року № 57/13324, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення не мають повноважень робити будь-які перерахунки пенсіонерам стосовно їх стажу, заробітку тощо та запропоновано звернутися з цього питання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (т. 1 арк. спр. 138).

Судом встановлено, що на підставі подання від 18 лютого 1980 року № 3 ОСОБА_2 з 18 лютого 1980 року довічно призначено пенсію «по старості по сп. 1» (мовою оригіналу) на пільгових умовах, про що свідчить протокол Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33 (т. 1 арк. спр. 131, 134; т. 2 арк. спр. 11, 50).

Відповідно до розрахунку пенсії, який є додатком № 4 до протоколу № 3/33 (т. 1 арк. спр. 133; т. 2 арк. спр. 12), ОСОБА_2 до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, зараховано такі періоди:

- з 25 листопада 1950 року по 26 вересня 1951 року - прохідником підземним;

- з 10 листопада 1951 року по 19 квітня 1952 року - прохідником підземним;

- з 25 квітня 1952 року по 01 серпня 1953 року - підземним робітником;

- з 01 серпня 1953 року по 01 березня 1954 року - підземним бутчиком;

- з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року - підземним бутчиком;

- з 15 грудня 1956 року по 07 травня 1966 року - підземним робітником.

Загальний стаж ОСОБА_2 складає 26 років 06 місяців 03 дні, у тому числі на пільгову пенсію 14 років 06 місяців 29 днів, безперервний стаж - 03 роки 01 місяць 13 днів.

Згідно з розпорядженням Новоайдарського районного управління соціального захисту населення від 05 січня 1999 року № 100796 про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком (робота за Списком № 1) та розрахунком стажу, здійсненого Новоайдарським районним управлінням соціального захисту населення, стаж ОСОБА_2 за Списком № 1 складає 14 років 07 місяців 03 дні, загальний стаж - 30 років 01 місяць 09 днів (т. 2 арк. спр. 15, 16).

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 14 травня 2007 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2007 року, у справі № 2-А-16-2007 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про зобов`язання відповідача зробити призначення та перерахунок пенсії з 1980 року за віком і стажем роботи по списку № 1 розділ 1 підрозділ 1 на пільгових умовах у пільговому розмірі та зобов`язанні УПФУ у Новоайдарському районі відшкодувати заборгованість по пенсії у сумі різниці перерахованої пенсії і отриманої пенсії з урахуванням компенсації за несвоєчасну виплату пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати у задоволенні позову відмовлено, оскільки порушень при призначенні та перерахунках пенсії позивача судом не встановлено (т. 1 арк. спр. 15-17).

Згідно з свідоцтвом про смерть від 21 грудня 2010 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 арк. спр. 48).

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 07 вересня 2012 року у справі № 1218/1056/2012, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПФУ в Новоайдарському районі про визнання незаконними дій комісії Новоайдарської Ради районних депутатів № 3/33 від 27 лютого 1980 року в частині не включення ОСОБА_2 пільгового стажу праці 14 років 07 місяців 03 дні у пільговому розмірі на роботах у особливо важких і особливо шкідливих умовах праці по видобутку вугілля під землею з повним робочим днем за Списком № 1, розділу 1, підрозділу - 1, визнання незаконним протоколу комісії Новоайдарської Ради районних депутатів № 3/33 від 27 лютого 1980 року, визнання незаконними дії управління ПФУ в Новоайдарському районі щодо недоврахування сум пенсії за документами пенсійної справи № 100796 на ім`я ОСОБА_2 , зобов`язати УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області провести призначення державної пенсії за віком на пільгових умовах у пільговому розмірі за Списком № 1, розділу 1, підрозділу - 1 починаючи з 18 лютого 1980 року, тобто з дня звернення ОСОБА_2 за призначенням пенсії, зобов`язання УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області провести нарахування, перерахування та виплату їй належних сум пенсії на пільгових умовах у пільговому розмірі за Списком № 1, розділу 1, підрозділу - 1 у відповідності до документів пенсійної справи на ім`я ОСОБА_2 з урахуванням раніше проведених виплат, зобов`язати УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області перерахувати їй розмір пенсії по втраті годувальника згідно документів пенсійної справи № 100796 на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 арк. спр. 20, 21-22, 23-24).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 360/3573/19, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Старобільського управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення від 27 лютого 1980 року № 3/33 комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області у вигляду протоколу, яке прийняте відносно батька - ОСОБА_2 , зобов`язання Старобільського ОУПФУ зарахувати до пільгового стажу працю батьком - ОСОБА_2 період роботи з 25 квітня 1952 року по 07 травня 1966 року «підземного робочого очисного забою», «підземного бутчика очисного забою» за Списком № 1, розділ - 1, підрозділ - 1 на основі Постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість, у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах», зобов`язання Старобільського ОУПФУ повторно розглянути заяву батька ОСОБА_2 про призначення пенсії про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу батькові ОСОБА_2 за списком № 1, розділ - 1, підрозділ - 1 період роботи «підземного робочого очисного забою», «підземного бутчика очисного забою» з 25 квітня 1952 року по 07 травня 1966 року та за результатами розгляду справи вирішити питання про призначення батькові - ОСОБА_2 з 18 лютого 1980 року пенсії за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, Розділ - І гірничі роботи - «добича вугілля......», Підрозділ - 1 підземні роботи - «всі робітники.......зайняті повний робочий день на підземних роботах по добичі вугілля....» згідно пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість, у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах» (т. 1 арк. спр. 25-27, 28-30), оскільки:

судом встановлено, що відповідачем правильно відповідно до наявних записів трудової книжки ОСОБА_2 розрахований його трудовий стаж;

судом не виявлено, що 27 лютого 1980 року Комісією по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області при винесенні Протоколу № 3/33 були допущені помилки чи неточності при розрахунку пільгового стажу ОСОБА_2 , який розрахований відповідно до записів його трудової книжки;

при прийнятті розпорядження від 23 грудня 2010 року № 107753 у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 , управлінням правильно проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 з доданням 50 % суми пенсії померлого батька - ОСОБА_2 ;

після перерахунку пенсії позивачці, станом на 23 грудня 2010 року були враховані усі необхідні періоди роботи батька позивачки - ОСОБА_2 , найбільш вигідних умов не виявлено, що позбавляє суд зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботу ОСОБА_2 період роботи з 25 квітня 1952 року по 07 травня 1966 року.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частина друга статті 370 КАС України).

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо наявності у позивача права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника після смерті батька ОСОБА_2 в розмірі 50 % його пенсії відповідно до частини першої статті 37 Закону № 1058-IV та частини другої статті 39 Закону № 1788-XII.

Спірним є питання правильності визначення розміру пенсії та обчислення пільгового стажу за списком № 1 безпосередньо ОСОБА_2 .

Відповідно до матеріалів справи 27 лютого 1980року Комісією по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області винесено протокол № 3/33, згідно з яким вирішено призначити ОСОБА_2 пенсію по старості по «сп. 1» (за віком на пільгових умовах) довічно (т. 1 арк. спр. 131; т. 2 арк. спр. 11). Розмір пенсії обчислено як 55 % заробітку 134,71 карбованців, що склало 74,09 карбованців (т. 1 арк. спр. 134).

Протоколом підтверджено, що загальний трудовий стаж ОСОБА_2 складає 26 років 06 місяців 03 дні, з яких безперервний стаж - 03 роки 01 місяць 13 днів, пільговий - 14 років 06 місяців 29 днів. Зокрема, до пільгового стажу зараховано періоди: з 25 листопада 1950 року по 26 вересня 1951 року - прохідником підземним; з 10 листопада 1951 року по 19 квітня 1952 року - прохідником підземним; з 25 квітня 1952 року по 01 серпня 1953 року - підземним робітником; з 01 серпня 1953 року по 01 березня 1954 року - підземним бутчиком; з 24 листопада 1954 року по 15 грудня 1956 року - підземним бутчиком; з 15 грудня 1956 року по 07 травня 1966 року - підземним робітником.

Надаючи оцінку відповідності дій Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області під час призначення пенсії ОСОБА_2 протоколом від 27 лютого 1980 року № 3/33, суд застосовує законодавство, чинне на момент призначення пенсії, а саме Закон СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії».

Статтею 2 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» передбачено, що державні пенсії за цим Законом призначаються: а) по старості; б) по інвалідності; в) у випадку втрати годувальника.

Згідно з пунктом «а» статті 9 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» на пільгових умовах мають право на пенсію по старості робочі та службовці на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах - за списком виробництв, цехів, професій та посад, затвердженим Радою Міністрів СРСР: чоловіки - після досягнення 50 років та при стажі роботи не менше 20 років.

Розділом 1 підрозділу 1 Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, […] на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею з обслуговування вищезазначених робітників та службовців […].

У протоколі № 3/33 відображено, що ОСОБА_2 призначено пенсію по старості у віці 50 років та за наявності стажу 26 років 06 місяців 03 дні при необхідному - 20 років, пенсію призначено на пільгових умовах «за сп. 1».

Отже, Комісією по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області дотримано вимоги пункту «а» статті 9 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії».

Розмір пенсії по старості встановлювався статтею 13 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» та його відсоткове співвідношення залежало від розміру заробітної плати особи. Так, робочим та службовцям на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, які отримували заробітну плату від 100 карбованців та більше, пенсія призначалась у розмірі 55 % від заробітку, але не менше 60,00 рублів.

Таким чином, за наявності у ОСОБА_2 14 років 06 місяців 29 днів пільгового стажу та при заробітку 134,71 карбованців йому відповідно до наведеної норми 27 лютого 1980 року призначено пенсію в розмірі 55 %, що склало 74,09 карбованців.

У подальшому здійснено перерахунок пільгового стажу, який склав 14 років 07 місяців 03 дні.

Отже, доводи позивача, що під час призначення пенсії її батьку 14 років 07 місяців 03 дні зараховано до спеціального стажу, замість того, аби зарахувати 13 років 03 місяці 18 днів до пільгового стажу, спростовуються судом на підставі норм пенсійного законодавства, чинних на момент призначення пенсії ОСОБА_2 , та відомостями протоколу № 3/33.

Законом СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» не передбачалось призначення пенсії для категорії осіб, до яких належав батько позивача, в розмірі 100 % заробітку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_2 обчислено правильно. Усі спірні періоди роботи зараховано до пільгового стажу на підставі відомостей трудової книжки.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, тому положення Законів № 1058-IV та № 1788-XII підлягають застосуванню до спірних правовідносин лише в частині визначення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника та не розповсюджують свою дію на визначення розміру пенсії ОСОБА_2 .

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Отже, право оскаржити у судовому порядку індивідуальний акт - протокол комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33, яким ОСОБА_2 призначено пенсію, здійснено її розрахунок із обчисленням трудового та пільгового стажу та визначенням основного розміру, належить виключно такому пенсіонеру.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя звертався з позовами до суду про оскарження дій щодо неправильного обчислення пільгового стажу та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та йому у задоволенні цих вимог було відмовлено.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу призначення/обчислення страхового стажу та перерахунку пенсії/страхового стажу не допускають правонаступництва у випадку смерті пенсіонера, оскільки є правом, яке нерозривно пов`язане з певною фізичною особою.

Отже, протокол комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/33, як і дії щодо обчислення ОСОБА_2 трудового та пільгового стажу, не порушують прав, свобод та інтересів позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Заявлені в позовній заяві вимоги зобов`язального характеру є похідними від вимог про визнання протиправними дій щодо обчислення трудового та пільгового стажу ОСОБА_2 та скасування протоколу комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області від 27 лютого 1980 року № 3/ 33 про призначення пенсії ОСОБА_2 , а отже також не підлягають задоволенню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації (ідентифікаційний код 03196989, місцезнаходження: 93500, Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Банківська, буд. 31), Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246506, місцезнаходження: 92704, Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, кв. Дружби, буд. 1-А) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська