Справа № 140/12196/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/12196/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А. Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Волинській області №25 від 25 червня 2020 року про анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку з фізичних осіб.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що камеральною перевіркою щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування встановлено здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 діяльності, яка не дає право застосовувати спрощену систему оподаткування - видобування корисних копалин, а саме - підземних вод. Рішенням Головного управління ДПС у Волинській області №25 від 25 червня 2020 року анульовано реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку з фізичних осіб. Факт отримання дозволу на спеціальне водокористування не є тотожним видобутку чи реалізації корисних копалин. Позивач здійснює не видобування корисних копалин (а саме підземних вод), а лише їх забір (підйом і подачу) на підставі відповідного дозволу на спеціальне водокористування, для власних потреб. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративній позов в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

У відзиві на позов відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що відповідно до Дозволу Укр. №1190 Вол. На спеціальне водокористування, підприємець ОСОБА_1 забір води здійснюється із артсвердловини глибиною 80,8м. та потужністю 12,0 м.куб. за годину, за адресою АДРЕСА_1 , відповідно добова потужність належної позивачу артсвердловини складає 288 м.куб. за добу. ФОП ОСОБА_1 здійснюється забір підземних вод із артсвердловини, що у відповідності до пп.14.1.51 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України відноситься до добування корисних копалин. Таким чином здійснюючи видобуток підземних вод в 4кв. 2016р., 1-4кв. 2017 р., 1-4кв. 2018 р., 1-4кв. 2019р. ФОП ОСОБА_1 порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, визначені абз.5 пп.291.5.1 п.291.5 ст. 291 Податкового кодексу України. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У поданих позивачем до суду письмових пояснень від 21 жовтня 2020 року позивач підтвердив власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на спрощені системі оподаткування та є платником єдиного податку.

На підставі пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України контролюючим органом - Головним управлінням ДПС у Волинській області було проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , за результатами перевірки було складено акт №851/03-20-52-33/ НОМЕР_1 від 01 червня 2020 року.

Згідно із висновками, викладеними в акті перевірки №851/03-20-52-33/ НОМЕР_1 від 01 червня 2020 року, контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме абз. 5 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України. Відповідно до інформації, наявної в базах ДПС України здійснення ФОП ОСОБА_1 в 4кв. 2016р., 1-4кв. 2017 р., 1-4кв. 2018 р., 1-4кв. 2019р. видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування: видобуток корисних копалин, а саме підземних вод.

Не погодившись із вказаними висновками перевірки, ФОП ОСОБА_1 подав заперечення на акт перевірки.

Головне управління ДПС у Волинській області листом від 22 червня 2020 року «Про розгляд заперечень» відмовило позивачу в задоволенні вимог викладених в запереченні.

Рішенням Головного управління ДПС у Волинській області №25 від 25 червня 2020 р. позивачу було анульовано реєстрацію платника єдиного податку з фізичних осіб.

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Пунктом 299.1 статті 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2019 у справі № 826/7216/17.

Як вбачається із акт перевірки №851/03-20-52-33/ НОМЕР_1 від 01 червня 2020 року відповідачем проведено камеральну перевірку, а не документальну.

Крім того, частиною першою статті 149, статтею 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне або спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини першої статті 44, стаття 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Разом із тим, Кодексом України про надра визначено випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 цього Кодексу передбачено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб`єкти господарювання, які є землевласниками або землекористувачами, лише для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 908/999/17, від 06.09.2018р. у справі №922/3711/18.

Як вбачається із Дозволу Укр.№1190Вол. на спеціальне водокористування, виданого Управлінням екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації від 09 грудня 2013 року, метою водокористування є водопостачання на виробничі та госппобутові потреби. Забір води із артсвердловини глибиною 80,0м та дебітом 12,0 куб.м./год.

Відповідно до статті 1 Водного кодексу України забір води це вилучення води з водного об`єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них;

Підпунктом 5 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.

Отже, ФОП ОСОБА_1 на підставі Дозволу Укр.№1190Вол. на спеціальне водокористування, виданого Управлінням екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації від 09 грудня 2013 року здійснював видобуток води.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку ФОП ОСОБА_1 не може бути платником єдиного податку.

Однак, оскільки відповідачем рішення №25 від 25 червня 2020 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку з фізичних осіб прийняте за наслідками камеральної перевірки, а не документальної перевірки, тому рішення №25 від 25 червня 2020 року прийняте з порушенням вимог Податкового кодексу України.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для прийняття та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі №817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, яка є обов`язковою для суду при вирішенні даної справи.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "… адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Таким чином, адміністративна справа має бути розглянута на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, та правомірність і обґрунтованість свого рішення має саме контролюючий орган.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення в порядку ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оспорюване рішення прийняте відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №25 від 25 червня 2020 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку з фізичних осіб належить задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2102,00 грн., сплачений згідно з квитанціями від 18 серпня 2020 року №0.0..1 та від 07.09.2020 № 0.0..1.

Керуючись статтями 137, 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області №25 від 25 червня 2020 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку з фізичних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 43143484) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк