Справа № 420/759/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа №420/759/16-а

адміністративне провадження №К/9901/24259/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (колегія суддів у складі Ястребова Л.В., Компанієць І.Д., Гаврищук Т.Г.)

у справі № 420/759/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 13.04.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури у розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області перерахувати та виплатити пенсію з 01.04.2015 у розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, вказаної в довідках прокуратури Луганської області від 15.05.2013 № ф-18-234 та від 30.03.2016 № 18-211вих-16,

- зобов`язати Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити виплату недоотриманої різниці у пенсії за 12 попередніх місяців з урахуванням раніше проведених виплат, а саме, у період з 01.04.2015 року по 30.03.2016 року.

2. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 04.07.2016 (суддя Стеценко О.С.) позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі поданої заяви від 05.04.2016 у 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язано Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, від сум заробітної плати, вказаної в довідках прокуратури Луганської області від 15.05.2013 № ф-18-234 та від 30.03.2016 № 18-211вих-16 з 13.10.2015;

- зобов`язано Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої різниці у пенсії з 13.10.2015 до 13.04.2016;

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2015 по 12.10.2015 та здійснення виплати недоотриманої різниці пенсії з 01.04.2015 по 12.10.2015 залишено без розгляду;

- стягнено за рахунок бюджетних асигнувань з Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 551,20 грн.

3. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 скасовано рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04.07.2016, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. 16.01.2017 ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій з підстав неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права просила скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 та залишити в силі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04.07.2016.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.01.2017 було відкрито касаційне провадження. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано до Верховного Суду.

6. Ухвалою Верховного Суду від 04.11.2020 справу прийнято до провадження.

7. Ухвалою Верховного Суду від 04.11.2020 замінено відповідача у справі з Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області на Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Новопсковському районі Луганської області, з 08.06.2007 отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми середньомісячної заробітної плати.

9. 05.04.2016 позивач звернулася до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з грудня 2015 року відповідно до довідки прокуратури Луганської області від 30.03.2016 № 18-211вих-16.

10. Управління ПФУ в Новопсковському районі Луганської області листом від 07.04.2016 № 122/П-14 повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

11. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликалася на те, що відмова Пенсійного фонду у перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є незаконною, оскільки положення цього Закону стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім того, вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися без обмеження максимального розміру, оскільки на момент призначення пенсії Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» не передбачав будь-яких обмежень.

13. 06.06.2016 Управління ПФУ подало заперечення на позов, яке мотивувало тим, що з 01.06.2015 пенсії відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії; внесені Законом України 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991

№ 1789-XII «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

15. Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_1 до Пенсійного фонду із відповідною заявою питання перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати не було законодавчо врегульовано. Тому, приймаючи рішення про відмову перераховувати позивачу пенсію, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. ОСОБА_1 у касаційній скарзі виходить з того, що суд апеляційної інстанції:

А) порушив п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України. Відповідач вдруге подав апеляційну скаргу після повернення першої скарги у зв`язку з несплатою судового збору. Вважає, що надходження до ПФУ фінансування не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження та суд апеляційної інстанції безпідставно поновив відповідачу строк на апеляційне оскарження через 5 місяців після прийняття рішення суду першої інстанції;

Б) порушив норми процесуального закону, оскільки про призначення справи до розгляду на 20.12.2016 вона довідалася 16.12.2016, у зв`язку з цим, була обмежена у часі для підготовки захисту у справі; 19.12.2016 подала електронною поштою заперечення на апеляційну скаргу;

В) не врахував, що відмова у перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є незаконною, оскільки положення зазначеного Закону не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

17. У поданих запереченнях відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, мотивуючи це тим, що скарга є необґрунтованою, ПФУ прийняло рішення про відмову перераховувати пенсію в межах повноважень, оскільки питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати на момент звернення позивача за перерахунком пенсії законодавчо не врегульовано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

19. Ключовим питанням у цій справі є наявність у Пенсійного фонду підстав та повноважень здійснювати перерахунок пенсії колишньому працівнику прокуратури станом на грудень 2015 року.

20. Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII) у редакції, чинній до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

21. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

22. 15.07.2015 набув чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

23. Відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом.

24. Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (листопад 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

25. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

26. Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

27. Проте, Кабінет Міністрів України протягом 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів.

28. Водночас, Пенсійний фонд України є органом, який лише реалізує державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.

29. У справі № 711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру"

№ 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку".

30. На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, що, в кінцевому підсумку, й призвело до виникнення даного спору.

31. Тобто, з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону № 1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.

32. Зважаючи на викладене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відмова Пенсійного фонду обумовлена відсутністю правових підстав для перерахунку позивачу пенсії. Тобто, протиправності дій (бездіяльності) відповідача у цьому випадку немає, оскільки Пенсійний фонд України є органом, який реалізує лише державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.

33. З огляду на зазначене, Суд відхиляє доводи касаційної скарги.

34. Разом з тим, Суд вважає необхідним наголосити на тому, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, гарантований

ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

35. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права.

36. Доводи касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, викладені у пунктах 16-А) та 16-Б) постанови, є неприйнятними, з огляду на наступне.

37. У цій справі Пенсійний фонд обґрунтовував подання вдруге апеляційної скарги вже з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції тим, що суд апеляційної інстанції вперше повернув апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору через відсутність у відповідача як суб`єкта владних повноважень фінансування таких витрат.

38. КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції) не виключав можливості поновлення суб`єкту владних повноважень процесуального строку, в тому числі строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного через фінансову неспроможність сплатити судовий збір, крім випадку подання скарги після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (абз. 3 ч. 4 ст. 189 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017).

39. Відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою в межах присічного строку та суд апеляційної інстанції мав право поновити строк на апеляційне оскарження.

40. Також суд апеляційної інстанції в межах дискреційних повноважень розглянув клопотання ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи. Відмові у задоволенні цього клопотання передувало отримання позивачем судової повістки у межах передбаченого ч. 3 ст. 35 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) за 4 дні до судового засідання та направлення ОСОБА_1 до суду заперечень на апеляційну скаргу.

41. У такому разі, Суд не вбачає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального закону щодо неналежного повідомлення учасника справи про розгляд справи та не надання можливості підготуватися до розгляду справи.

42. Між тим, слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

43. На момент виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.

44. На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами уже втратила чинність, водночас, було поновлено застосування цієї статті в первинній редакції, у якій передбачено умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.

45. Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.

46. З огляду на наведене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.

47. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає.

48. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

49. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

50. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 420/759/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб