Справа № 460/2986/19
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 460/2986/19
адміністративне провадження № К/9901/27142/20
Верховний Суд у складі судді доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 460/2986/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Пенсійного фонду України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки Міністерства фінансів України та Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:
У 2019 році ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України , Військової частини НОМЕР_1 та Пенсійного фонду України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства фінансів України та Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у прийнятті рішення про виплату компенсаційних сум;
- визнати право ОСОБА_1 на виплату їй компенсації у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 000,00 дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290;
- зобов`язати Міністерство оборони України подати списки до Пенсійного фонду України на виплату позивачці компенсації у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 000,00 дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290;
- зобов`язати Пенсійний фонд України виплатити позивачці компенсацію у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 000,00 дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020, позов залишено без задоволення.
Не погодившись з судовими рішенням першої та апеляційної інстанції, 04.09.2020 позивачка направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 11.09.2020 касаційну скаргу позивачки повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далів КАС України), оскільки у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
21.10.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в друге надійшла касаційна скарга позивачки, в якій скаржниця просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам КАС України, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Водночас касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, зазначене не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, що її подала.
Верховний Суд наголошує, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 460/2986/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Пенсійного фонду України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства фінансів України та Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій повернути скаржниці.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржниці, що повернення касаційної скарги не позбавляє її права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: С.М. Чиркін