Справа № 640/892/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/892/19 Головуючий у І інстанції - Скочок Т.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 № .

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого податкового повідомлення-рішення, яким до Позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 993 635,44 грн. за порушення ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: за зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, що не внесене до Єдиного державного реєстру місця зберігання алкогольних напоїв. Також вказано, що склад податкового правопорушення з боку Позивача відсутній, оскільки належний йому на праві власності склад, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , він здавав у суборенду іншій особі. При цьому, ОСОБА_1 на час проведення обшуку підприємницької діяльності не здійснював, а виявлена в ході проведеного працівниками правоохоронних органів обшуку алкогольна продукція йому на праві власності не належать, що зокрема, встановлено в судовому порядку, а саме в постанові Солом?янського районного суду м. Києва від 18.12.2018 у справі № 760/29607/18.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 травня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 21.11.2018 № .

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що за наслідками проведеного обшуку у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично використовується ФОП ОСОБА_1 , були виявлені та вилучені підакцизні товари, на які відсутні документи про їх походження, та в подальшому обґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення-рішення за порушення ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Вказано, що уникнення Позивачем адміністративної відповідальності з формальних причин не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 № .

Також зазначено, що доказів на підтвердження того, що Позивач не здійснює підприємницьку діяльність не надано.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на положення ст. 52 КАС України, якими передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Держаної митної служби України» від 18.12.2018 року № 1200 постановлено створити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 1 085321 від 15.05.2019 року про державну реєстрацію Державної податкової служби України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Зокрема, згідно переліку додатку 2, до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 Головне управління ДФС у м. Києві реорганізовано шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019 року функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 року, № 26, ст. 900).

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що функцію з адміністрування податків та зборів покладено на Головне управління ДПС у м. Києві, наявні підстави для заміни неналежної сторони у справі ГУ ДФС у м. Києві на належну - ГУ ДПС у м. Києві.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 починаючи з 30.11.1995 зареєстрований як фізична особа-підприємець, який здійснює наступні види господарської діяльності: роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Позивач зазначає, що з кінця 2017 року підприємницьку діяльність він фактично не здійснював, у зв?язку з отриманою інвалідністю, на підтвердження чого він надав суду копію податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік, що містить відомості про відсутність у платника доходів від здійснення господарської діяльності упродовж звітного року.

17.11.2017 між ФОП ОСОБА_1 (як орендарем) і ТОВ "Торгівельний дім Кошикплюс" (як суборендарем), в особі ОСОБА_2 , був укладений договір суборенди нежитлового приміщення (копія якого наявна у матеріалах справи). За умовами цього договору орендар надає суборендарю у платне користування терміном на 1 рік приміщення ремонтно-механічного цеху інвентарний № 1509, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 400 кв.м.

Попередньо вказане нежитлове приміщення було орендовано ФОП ОСОБА_1 у ДП "Київський автомобільний ремонтний завод" на підставі договору оренди нежитлових приміщень № 37-15/06 від 18.06.2015.

Упродовж періоду з 13 по 16 вересня 2018 року слідчим групи слідчих Генеральної прокуратури України разом з працівниками Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області в рамках кримінального провадження №0003441 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2018 проведено обшук у складських та інших приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (в т.ч. того приміщення, яке перебувало в оренді у ОСОБА_1 ). За наслідками такого обшуку був складений відповідний протокол від 13.09.2018.

В результаті проведення обшуку у складському приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено пиво та слабоалкогольні напої в асортименті, на які, як зафіксовано у протоколі обшуку від 13.09.2018, були відсутні документи про їх походження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2018 у справі №757/50982/18-к на вилучене в ході обшуку майно (пиво та слабоалкогольні напої) накладено арешт, та таке майно на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2018 у справі №757/5594/18-к було передано в розпорядження Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

12.11.2018 ст. о/у з ОВС ВПИ ОПТ ОУ ГУ ДФС у м. Києві, капітаном податкової міліції Грикуном Є.О. з урахуванням результатів проведеного обшуку (тобто, у зв?язку з наявністю протоколу обшуку від 13.09.2018) відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол № 36 про адміністративне правопорушення.

За змістом протоколу № 36 від 12.11.2018 ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що полягає у порушенні ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у зв?язку зі здійсненням роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії та без внесення до Єдиного державного реєстру місця зберігання алкогольних напоїв - складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та зберігання алкогольної продукції без дозволу на місце зберігання.

21.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 36 від 12.11.2018 та матеріалів кримінального провадження № 0003441 прийняло спірне податкове повідомлення-рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 12 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та у зв?язку з порушенням ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 37 ст. 15 Закону, застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 3 993 635,44 грн.

Не погоджуючись із правомірністю цього податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в порядку ст. 56 Податкового кодексу України до ДФС України. Рішенням ДФС України від 21.12.2018 вих. № 20283/з/99-99-11-06-01-25 вказану скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без розгляду як таку, що не підписано скаржником або його уповноваженим представником.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення є необґрунтованими, оскільки Відповідачем не доведено документально факт вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", та відповідно наявність правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 № .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 1.1 - 1.3 п. 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання (далі - Порядок), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 28.05.2002 № 251, Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового (далі - спирт) та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту.

У разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-BP роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

Частиною 37 статті 15 зазначеного Закону встановлено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі (ч. 40 ст. 15 Закону).

Отже, за змістом ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" місцем зберігання є місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

В силу положень ч. 1, абз. 12 ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 № , підставою для його прийняття Відповідачем став протокол № 36 про адміністративне правопорушення від 12.11.2018, складений працівником податкової міліції ГУ ДФС у м. Києві відносно ФОП ОСОБА_1 .

В той же час, як вірно вказано судом першої інстанції, вказаний протокол був предметом оцінки Солом?янським районним судом м. Києва під час розгляду матеріалів, що надійшли з оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, в ході розгляду справи № 760/29607/18 Солом?янський районний суд м. Києва встановив відсутність у наданих матеріалах документальних доказів на підтвердження наведених у протоколі обставин щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності з роздрібного продажу алкогольних напоїв, та, що на момент проведення обшуку складське приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ним фактично використовувалося.

Солом?янський районним судом м. Києва зі змісту пояснень ОСОБА_1 , а також свідчень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю за станом здоров?я не займається, а майно, яке в момент обшуку знаходилося на складі за вказаною вище адресою належить на праві власності ОСОБА_3 .

Розглянувши матеріали справи про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, Солом?янський районий суд м. Києва дійшов висновку про закриття провадження у такій справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, колегія суддів погоджується з аргументами суду першої інстанції, який, беручи до уваги наведену процесуальну норму та неспростовану Відповідачем обставину набрання постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 18.12.2018 у справі №760/29607/18 законної сили, обґрунтовано врахував таку постанову, як таку, що містить обов?язкові висновки про відсутність документального підтвердження фактів здійснення ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями (в т.ч. за відсутності ліцензії), зберігання алкогольних напоїв без дозволу на місце зберігання (складське приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, Відповідачем не спростовано повідомленої 08.07.2019 у судовому засіданні у даній справі інформації від ОСОБА_3 , який повідомив суду першої інстанції, що виявлені в ході проведеного обшуку на складі за адресою: АДРЕСА_1 товарно-матеріальні цінності - пиво та слабоалкогольні напої, належать йому на праві власності.

Відтак, колегія суддів враховує, що оскільки 18.12.2018 за наслідками розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення Солом?янським районним судом м. Києва була прийнята постанова у справі № 760/29607/18 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв?язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, та яка набрала законної сили, а тому обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що Відповідачем не доведено документально факт вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Також колегією суддів відхиляються доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо ненадання Позивачем доказів на підтвердження того, що власником підакцизних товарів є ОСОБА_3 , позаяк згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

В свою чергу, Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк містять посилання на положення ПК України та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", проте не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 05.11.2020 року.