Справа № 420/1962/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1962/20
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 03.06.2020р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та заяву позивача про відмову від позову, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шишлюк В.Р. звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби щодо здійснення контролю правильності класифікації транспортного засобу марки «Chevrolet Volt», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , виготовленого 01.01.2017р., поданого до митного оформлення 10.10.2019р. згідно митної декларації UA500650/2019/054405;

- стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь позивача надмірно сплачені ним платежі згідно митної декларації UA500650/2019/054405 в сумі 90 122,9 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні транспортного засобу марки «Chevrolet Volt», митним органом не було здійснено неналежний контроль правильності складання позивачем документів та визначення класифікації цього товару (ТЗ), поданих декларантом до митного оформлення згідно з УКТ ЗЕД та не було самостійно класифіковано цей товар за належним кодом УКТ ЗЕД , що призвело до надмірної сплати позивачем митних платежів на суму 90 122,9 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шишлюк В.Р. 10.07.2020 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

05.11.2020 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк В.Р. надійшла заява про відмову від даного адміністративного позову (вх.№21910/20), в якій остання, посилаючись на приписи ст.ст.44,189 КАС України, просить суд прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заяву позивачів про відмову від позову, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для задоволення заяви та закриття провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 (01.01.1952р.) є власником транспортного засобу марки «Chevrolet Volt», ідентиф. № НОМЕР_1 , виготовленого 01.01.2017 року.

Вищевказаний транспортний засіб було придбано ОСОБА_1 у «ZMV Group LLC» (США).

З метою митного оформлення ввезеного товару, ОСОБА_1 було подано до митного органу електронну митну декларацію UA500650/2019/054405, у графі 33 якої було самостійно помилково визначено Код товару (ТЗ) - УКТ ЗЕД .

До декларацій UA500650/2019/054405 позивачем (декларантом) також було додано усі необхідні документи (інвойс, митну накладну, реєстраційні документи країни експортера та інш.), що підтверджують заявлену ним митну вартість вказаного транспортного засобу (316 296,32 грн.) згідно переліку, визначеного Митним кодексом України.

10.10.2019 року Одеською митницею Держмитслужби позивачу ОСОБА_1 було видано посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

01.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся із замовленням до судового експерта Булейко О.А. щодо проведення авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки «Chevrolet Volt», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта з авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості КТЗ, що ввозиться на митну територію України №03/10 від 03.10.2019 року, легковий хетчбек марки «Chevrolet Volt», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 відноситься до категорії REEV = Range Extended Electric Vehicle (електромобілі з допоміжним ДВЗ для подовження запасу ходу).

Вважаючи бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби щодо не здійснення належного контролю правильності класифікації товару за кодом УКТ ЗЕД , поданого до митного оформлення згідно з УКТ ЗЕД та не здійснення самостійної класифікації товару поданого до митного оформлення за належним кодом УКТ ЗЕД протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності п/вимог та, відповідно, з правомірності дій та відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування встановлено Митний кодекс України №4495-VІ від 13.03.2012 року.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4,5 ст.69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення дослідження, тощо.

Так, згідно із ч.ч.7,8 ст.69 МК України, рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

При цьому, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Як передбачено приписами ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Як визначено приписами ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

А згідно ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Також необхідно зазначити, що ч.3 ст.318 МК України визначено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В свою чергу, як вбачається зі змісту вимог ст.337 МК України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов`язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у т.ч. з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:

- опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами ст.257 Кодексу;

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог ст.68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС. При цьому, така відповідність поділяється на 3 (три) категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів «а» та «б» абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

В свою чергу, наказом Міністерства фінансів України №650 від 30.05.2012 року (зареєстр. в МЮ України 02.07.2012р. за №1085/21397) затверджено «Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України».

Так, цей Порядок №650 безпосередньо визначає чіткий порядок роботи відділу митних платежів (ВМП), підрозділу митного оформлення (ПМО) та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД).

Відповідно до ч.ІІ «Порядок прийняття попередніх рішень» Порядку №650, попереднє рішення про класифікацію товару згідно з УКТЗЕД (далі - ПРК - документ установленої форми, який приймається митним органом, за результатами розгляду звернення декларанта або уповноваженої ним особи) виносяться митними органами стосовно товарів, які є об`єктом зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), у тому числі стосовно комплексного об`єкту.

Попереднє рішення про класифікацію товару згідно з УКТ ЗЕД виносяться митними органами стосовно товарів, які є об`єктом зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), у тому числі стосовно комплексного об`єкта.

Попереднє рішення про класифікацію товару згідно з УКТ ЗЕД видається декларанту або уповноваженій ним особі та діє протягом трьох років з дня його прийняття, якщо факти та умови, на основі яких було прийнято це рішення, залишатимуться незмінними.

Після закінчення строку дії попереднє рішення про класифікацію товару втрачає чинність, що не перешкоджає декларанту або уповноваженій ним особі звернутися з новим зверненням.

З метою одержання попереднього рішення про класифікацію товару, декларант або уповноважена ним особа подає (надсилає) до митного органу письмове звернення про прийняття попереднього рішення про класифікацію та кодування товару, у тому числі комплексного об`єкта щодо одного найменування (артикула) товару за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку №650.

До того ж, як вбачається з пункту 2 розділу ІІІ «Контроль правильності класифікації товарів і прийняття Рішень, порядок взаємодії з ПМО, митним постом», посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Разом з тим, з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України під час митного контролю та/або митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій, наказом Міністерства фінансів України №684 від 31.07.2015р. (зареєстр. у МЮУ за №1021/27466 від 21.08.2015р.) затверджено «Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю».

Так, зазначений вище Порядок №684 безпосередньо встановлює єдиний підхід до здійснення органами доходів і зборів (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Аналіз, виявлення та оцінка ризиків, розроблення і реалізація практичних заходів з управління ризиками, аналіз результатів та коригування вжитих заходів здійснюються органами доходів і зборів (їх структурними підрозділами) у межах компетенції.

Автоматизована система управління ризиками (АСУР) - сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками (далі - СУР) під час митного контролю та/або митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Контроль із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до ст.337 Митного кодексу України, може бути автоматизованим, неавтоматизованим та комбінованим.

Автоматизований контроль із застосуванням СУР здійснюється із використанням інформаційних технологій, у тому числі АСУР.

Неавтоматизований контроль із застосуванням СУР здійснюється у випадках, коли оцінка ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів не може бути здійснена автоматизовано.

Комбінований контроль із застосуванням СУР полягає у поєднанні автоматизованого та неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР.

При розробленні заходів з управління ризиками перевага надається автоматизованому та комбінованому контролю із застосуванням СУР.

Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.

Отже, з зі змісту вказаних вище норм вбачається, що митниця повідомляє декларанта або повноважену ним особу про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД - тільки на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справ, позивач ОСОБА_1 особисто подав до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію UA500650/2019/054405, в графі 33 якої самостійно визначив помилковий код УКТ ЗЕД товару (ТЗ) - .

Крім того, як свідчать матеріали справи та вже зазначалося вище, до своєї декларацій UA500650/2019/054405 позивачем також було додано усі необхідні документи, що підтверджують заявлену ним митну вартість вказаного транспортного засобу (316 296,32 грн.) згідно переліку, визначеного Митним кодексом України.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи, позивач при самостійному визначенні коду товару (ТЗ) до Одеської митниці Держмитслужби з метою отримання попереднього рішення про класифікацію товару згідно з УКТ ЗЕД не звертався.

А як зазначалось вище, згідно з п.п.1,3 розділу ІІІ Порядку №650, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 МК України.

В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи, під час митного оформлення декларації UA500650/2019/054405 від 10.10.2019 року, спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не було.

Крім того, також слід звернути увагу й на ту обставину, що позивач, в даному випадку, оскаржує лише протиправну бездіяльності митного органу щодо не проведення, на думку ОСОБА_1 , контролю правильності класифікації транспортного засобу марки «Chevrolet Volt» (ідентиф. № НОМЕР_1 ), т.б. встановлення факту належності його транспортного засобу до певного коду товару УКТ ЗЕД чи фактично не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Однак, при цьому, судова колегія вважає за необхідне вказати, що орган доходів і зборів у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів дійсно має право самостійно класифікувати такі товари.

Проте, як встановлено з пояснень представника відповідача, під час даного митного оформлення декларації №UA500650/2019/054405 від 10.10.2019 року порушень класифікації товару Одеською митницею Держмитслужби встановлено не було, митний орган повністю погодився з самостійно визначеною декларантом класифікацією (кодом) товару (ТЗ), спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками теж не було.

Таким чином, з вищезазначених обставин видно, що оскільки митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи та оскільки позивачем самостійно визначено код товару, з яким погодилась митниця, то, відповідно відсутня і протиправна бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби під час здійснення контролю правильності класифікації транспортного засобу.

Також не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача надміру сплачених платежів згідно поданої ним митної декларації UA500650/2019/054405.

Так, у відповідності до вимог УКТ ЗЕД, легкові автомобілі (з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом), у яких електродвигун та двигун внутрішнього згоряння конструктивно встановлені таким чином, що можуть по черзі чи одночасно приводити в дію (передавати обертові зусилля) на ведучу колеса транспортного засобу, класифікуються у товарних під позиціях: 8703 21, 8703 22, 8703 23 та 8703 24 у залежності від робочого об`єму циліндрів двигуна.

Як загально відомо, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про митний тариф України» щодо ввізного мита на електромобілі» №822-VІІІ від 25.11.2015р. з 01.01.2016 року код УКТ ЗЕД «Транспортні засоби, оснащені електричними двигунами» було замінено на наступні коди з більшою деталізацією: 8703 90 10 10 «транспортні засоби, оснащені виключно електричними двигунами (одним чи декількома)», 9703 90 10 90 «інші».

Як встановлено матеріалів справи та вже зазначалося вище, позивачем було самостійно визначено та зазначено у митній декларації помилковий код товару УКТ ЗЕД - та добровільно сплачено усі відповідні митні платежі.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що процедура та порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів безпосередньо регулюються ст.45 Бюджетного кодексу України, ст.301 Митного кодексу України та ст.43 Податкового кодексу України.

До того ж, існує і відповідний «Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів», який затверджений наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017р. (зареєстровано в МЮ України 09.08.2017р. за №976/30844), який чітко визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС.

Так, згідно приписів вказаного Порядку №643, у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше 1 (одного) місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

В подальшому, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо ж надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Як слідує зі змісту положень п.1 розд.ІІІ цього ж Порядку №643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за письмовою заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених ч.5 ст.301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше 1 (одного) року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Повернення сум відповідних митних платежів також здійснюється у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного пп. «а» п.3 ч.2 ст.78 цього Кодексу;

6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позивач ОСОБА_1 , не дотримавшись вимог ст.45 Бюджетного кодексу України, ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України та приписів Порядку №643, до цього часу не звертався з письмовою заявою до відповідача про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої ним суми митних платежів, що, в свою чергу, є обов`язковою умовою та процедурною необхідністю, а подана ним митна декларація UA500650/2019/054405 від 10.10.2019р. до цього часу теж не змінювалась і не скасовувалась.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання неодноразово висловлювалась як Верховним Судом України у постанові від 12.11.2014 року (справа №21-491а14) та від 12.05.2015 року (справа №21-161а15), так і Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 року (справа №803/2334/13-а).

Доказів зворотного ні позивачем, ні його представником, до суду 1-ї та 2-ї інстанцій не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає що суд 1-ї інстанції, в даному конкретному випадку дійшов обґрунтованого висновку про відсутність протиправної бездіяльності Одеської митниці Держмитслужби під час здійснення контролю правильності класифікації транспортного засобу марки «Chevrolet Volt», та відсутність на даний час будь-яких законних підстав для стягнення на користь позивача надміру сплачених платежів згідно митної декларації UA500650/2019/054405.

Водночас, як вже зазначалося вище, 05.11.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача про відмову від даної позовної заяви та закриття провадження у даній справі.

Як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,3 ст.189 КАС України, позивач (або його представник) може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати позов, на будь-які стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.238 КАС України, закиває провадження у справі.

Керуючись ст.ст.189,238,308,311,315,319,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Шишлюк В.Р. від адміністративного позову.

Провадження у справі №420/1962/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко