Справа № 260/1410/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1410/19 пров. № А/857/6760/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року (суддя Микуляк П.П., ухвалене в місті Ужгороді) у справі № 260/1410/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради та просила визнати дії Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо не призначення ОСОБА_1 житлової субсидії на житлово комунальні послуги за квітень-вересень 2019 року протиправними; зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на житлово комунальні послуги за квітень-вересень 2019 року включно.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач - ОСОБА_1 подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неповне з`ясування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи у призначенні житлової субсидії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання субсидії. Зазначає, що право на отримання житлової субсидії є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі поданої заяви про призначення житлової субсидії з 29.05.2015р. перебувала на обліку в департаменті праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

В подальшому управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради за період з 01.01.2015р. по 31.12.2018р., про що складено Акт від 26.03.2019 року №13-07-04/01.

З акту від 26.03.2019 року №13-07-04/01 вбачається, що в декларації про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , саме ОСОБА_1 не надано інформацію про придбання нею квартири 01.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 (вартістю 70863,00грн). Період призначення субсидії з 01.05.2015р. по 30.04.2019р. Подання недостовірних даних про майновий стан в декларації про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, призвело до зайвого отримання безготівкової субсидії для відшкодування витрат на загальну суму 20241,23 грн. за зазначений вище період.

Відтак в 2019 році позивачці не було призначено субсидію.

Як вбачається з матеріалів справи, департаментом праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради надано відповідь на адвокатський запит представника позивачки відносно причин не нарахування позивачу субсидії, де вказано, що субсидію на житлово-комунальні послуги не призначена на наступний період у зв`язку з тим, що позивачем не повернуто надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії за попередні періоди її отримання.

З такими діями Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо не призначення субсидії ОСОБА_1 не погодилась, відтак звернулась в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що у Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради відсутні підстави для призначення житлової позивачці на наступний період на підставі пп.5-1 п.6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно з абз.1, 2, 17 п.13 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848, (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Рішення про призначення (не призначення) субсидії приймається протягом десяти днів після подання заяви та отримання відомостей, визначених абзацами восьмим - дванадцятим цього пункту.

Абзацами 1, 4 п.14 Положення №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на 12 місяців з місяця звернення за її призначенням. Після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому відповідному періоді.

Відповідно до абз.17 п.13 Положення (в редакції від 25.06.2019 р.) громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Відповідно до пп.5 п.5 Положення №848 (в редакції на момент придбання майна) та, пп.4 п.6 Положення №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) субсидія не призначається, якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень.

Відповідно до пунктів 10,13 статті 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень, а при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства і в цій частині вона є обов`язковою до виконання, а щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред`явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Зважаючи на наведені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до абз.16 п.22 Положення №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у випадках, зазначених в абзацах четвертому - восьмому цього пункту (у т.ч. зазначення громадянином у заяві та/або декларації недостовірних даних, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію), на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином до державного бюджету,

Відтак, у зв`язку з виявленими порушеннями, Департаментом праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради 17.04.2019 р. надіслано (19.04.2019р. вручена), ОСОБА_1 досудову вимогу з пропозицією повернути протягом тридцяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги суму зайво отриману житлову субсидії у розмірі 20241,23грн на рахунок позивача, проте сума заборгованості ОСОБА_1 не погашеною.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абз, 18 п.22 Положення №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з не погашенням у добровільному порядку зайво отриманої житлової субсидії 04.06.2019 року Департаментом праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради подано позовну заяву до Ужгородського міськрайонного суду про стягнення з позивачки на користь департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради суму надміру виплаченої субсидії в розмірі 20241,23(двадцять тисяч двісті сорок одна) грн. 23 коп., та ухвалою від 16.09.2019 року у справі №308/6322/19 Ужгородським міськрайонним судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої субсидії.

Підпунктом 5-1 пункту 6 Положення №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо громадянин не повернув надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії за попередні періоди її одержання на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або не сплачує суми до повернення, визначені відповідним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення.

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради відсутні підстави для призначення житлової субсидії позивачці на наступний період.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року в справі № 260/1410/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 06.11.2020