Справа № 300/924/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/924/20 пров. № А/857/11457/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі № № 300/924/20 (головуючий суддя Микитюк Р.В., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 15.04.2020 за №.

Рішенням від 06 серпня 2020 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 15.04.2020.

Також суд стягнув з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте без з`ясування обставин справи, повноти та об`єктивності дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у з`язку з порушенням позивачем термінів сплати ПДФО, посадова особа контролюючого органу провела камеральну перевірку.

Під час перевірки виявлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

На підставі виявлених порушень ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесло оскаржене податкове повідомлення-рішення, яким застосовано штрафну санкцію за затримку сплати фізичною особою грошового зобов`язання у розмірі 20% на суму 1156,40 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення винесене на підставі та у межах, передбачених законом, а тому відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції силі, а вимоги скарги відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 10).

Згідно довідки про взяття на облік платника податків за №11754 від 08.06.2011, позивач взятий на облік як платник податків в Калуському управлінні ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №8911 (а.с. 11).

У відповідності до повідомлення за №001 від 26.04.2017, позивач взятий на облік платника єдиного внеску за реєстраційним номером 585 (а.с. 12).

Згідно п. 178.4 ст.178 Податкового кодексу (ПК) України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

У відповідності до п.48.18.4 ст.49 ПК України календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

25.04.2017 позивач подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік, у якій визначено податок на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті у розмірі 5743,44 грн.

Відповідно підпункту 179.7 ст. 179 ПК України, фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно квитанції за №16 від 12.07.2017 позивач сплатив суму самостійно визначеного податку за 2016 рік у розмірі 5743,44 грн.

На підставі п. 191.1.1, 191.1.2 п. 191.1 ст. 191 п.п.20.1.4 ст. 20, п.п.75.1.1 ст. 75 та ст. 76, ст. 86 Податкового кодексу України , головний державний ревізор-інспектор відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Калуського управління ДПС в Івано-Франківській області провів камеральну перевірки своєчасності сплати грошових зобов`язань з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, про що склав акт про результати камеральної перевірки податкової звітності за №1228/09-19-51-33/ НОМЕР_1 від 15.04.2020.

Згідно вказаного акту під час перевірки виявлено, що платник податку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за п. 57.1 ст. 57 ПК України.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесло оскаржене податкове повідомлення-рішення від 15.04.2020 за №, яким застосувало штрафну санкцію за затримку сплати фізичною особою грошового зобов`язання у розмірі 20% на суму 1156,40 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 15.04.2020 за № протиправним, позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим зобов`язанням визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

В силу вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб (пункт 178.4 ст.178 ПК України).

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункт 179.7ст.179 ПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивач ОСОБА_1 , який провадить незалежну професійну адвокатську діяльність, зобов`язаний подати податкову декларацію за результатами звітного року та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити зазначену в податковій декларації суму податкового зобов`язання.

Відповідальність за порушення зазначених вимог податкового законодавства передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України, яким визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезгаданим підпунктом полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку грошового зобов`язання.

Зарахування місцевих податків та зборів, до яких згідно ст. 10 ПК України відноситься, зокрема й єдиний податок, до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частина перша статті 43 Бюджетного кодексу України передбачає, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно із частинами 4, 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України ,,Про платіжні системи та переказ коштів в Україні при використанні розрахункового документа ініціювання переказу завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банка платника.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Крім того, на думку суду першої інстанції, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.05.2019 у справі №826/24675/15, які згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року у справі № 825/1700/18 (адміністративне провадження № К/9901/167069/18) зазначив, що допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

При цьому, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вищенаведені приписи дають підстави для висновку про те, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що згідно аналізу операцій відображених у електронному кабінеті платника податків ОСОБА_1 кошти були зараховані не на той рахунок, та на підставі висновку на повернення переплати з місцевого бюджету були зараховані як податок з доходів фізичних осіб за 2016 рік тільки 16.11.2017 у сумі 4930,20 грн., 17.11.2017 у сумі 162,00 грн., 17.11.2017 у сумі 651,24 грн. (а.с.16), що вважається помилкою, яка повинна кваліфікуватися як дія хоча і помилкова.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки відсутній факт вини позивача в порушенні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання, що свідчить про відсутність складу податкового правопорушення та відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі № № 300/924/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 06.11.2020.