Справа № 200/14210/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 р. Справа№200/14210/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Держпраці у Донецькій області

про: визнання протиправною і скасування постанови начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. № 291/336/АВ/П/ТД-ФС від 14 листопада 2019 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн.

за участю

представників сторін

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною і скасування постанови начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. № 291/336/АВ/П/ТД-ФС від 14 листопада 2019 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.11.2019 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. було винесено постанову № 291336/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 152190 грн. Позивач вважає вищезазначену постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що висновки викладені в акті перевірки № ДЦ 291/336/АВ від 27.09.2019 року про порушення ним вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України щодо допуску ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом або розпорядження власника уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є безпідставними. Позивач вказує на те, що факт нібито допуску до роботи ОСОБА_2 не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки в акті відсутні належні докази виникнення між мною та громадянкою ОСОБА_2 саме трудових відносин. Зокрема відсутні докази підпорядкування ОСОБА_2 певному керівникові, контроль з його боку за її роботою, дотримання нею правил трудового розпорядку чи будь-яких інших організаційних документів, отримання заробітної плати, надання їй певних гарантій, у вигляді, наприклад, щорічної оплачуваної відпустки, соціальних, навчальних відпусток; встановлення скороченого робочого часу для певних категорій працівників; надання гарантійних і компенсаційних виплат та інших соціально-трудових пільг тощо, що могло б свідчити про наявність між мною та ОСОБА_2 саме трудових відносин. Позивач звертає увагу на те, що перебування будь-яких осіб, а саме громадянки ОСОБА_2 у торгівельному залі, при обставинах на які вона посилалась у своїх поясненнях, у часи роботи не свідчать про її підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку. Також, в акті відсутні відомостей, що ОСОБА_2 працювала за розпорядженням або з відома позивача. Позивач зазначає, що для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, але в на його діях як фізичної особи - підприємця взагалі відсутні ці складові відносно ОСОБА_2 , так як вона у нього не працевлаштована, та він не мав намірів користуватися її послугами як робітника.

Також, позивач посилається на те, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення інспекційного відвідування. Позивач зазначає, що п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю чітко визначені підстави для проведення інспекційного відвідування, проте представника Держпраці на стадії проведення інспекційного відвідування не пізніше не надавалось обґрунтованого пояснення щодо підстави проведення даного інспекційного відвідування. Зазначені у позовній заяві обставини та її правове обґрунтування, вказують на те що, дана перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства, і постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив перенести на іншу дату судове засідання, але не раніше закінчення карантину, задля уникнення ризику бути інфікованим.

Розглянувши зазначену заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року № 1645-III карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

На теперішній час у країні діють обмеження, які встановлені Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, для запобігання поширення вірусної інфекції.

Постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, з 12.03.2020 по 03.04.2020 на усій території України установлено карантин. Рішенням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 загальнонаціональний карантин продовжено до 24.04.2020. Рішенням Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 загальнонаціональний карантин продовжено до 11.05.2020. Рішенням Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 загальнонаціональний карантин продовжено до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року № 522 продовжено карантин до 31.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26 серпня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. N 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у пункт 1, де цифри і слово «31 серпня» замінено цифрами і словом «31 жовтня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року № 956 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. N 641, а саме у пункті 1 цифри і слово «31 жовтня» замінено цифрами і словом «31 грудня».

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ (який набрав чинності 17.07.2020 року) внесено зміни до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Отже, суд може продовжити процесуальні строки, встановлені судом, лише за наявності клопотання про продовження строку через неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк через обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином.

Суд звертає увагу, що представник позивача з відповідним вмотивованим клопотанням до суду не звертався.

Крім того, суд зазначає, що приписами статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначений вичерпний перелік підстав для відкладення розгляду справи, яка не передбачає такої підстави як відкладення розгляду справи у зв`язку з проведенням карантину на території України.

Також, суд зазначає, що п. 2 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З аналізу приписів вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд може за відсутності учасників справи у разі повторної неявки учасника справи розглядати справу за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Стосовно посилання представника позивача як на підставу відкладення розгляду справи задля уникнення бути інфікованим, суд зазначає.

Відповідно до частини 4 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» або Державною судовою адміністрацією України.

Суд зазначає, що у разі не можливості представника позивача прибути у судове засідання до приміщення суду, останній не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням програми відеоконферензв`язку "EasyCon", відповідно до вимог статті 195 КАС України.

Отже, суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про перенесення розгляду справи до закінчення карантину.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», визначена процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю. Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. Так, матеріали єдиної справи заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю містять лист Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївки у Донецькій області від 12.09.2019 року № вх. 01-19/2819, в якому зазначена інформація про можливі порушення позивачем вимог законодавства про працю, лист Торецького ОУПФУ Донецької області від 06.09.2019 року № 3783/08 щодо надання останньої звітності щодо найманих працівників, та доповідна записка щодо доцільності проведення інспекційного відвідування.

Відповідач звертає увагу на те, що під час інспекційного відвідування на виконання вимог Порядку № 823 інспектори праці Управління Держпраці пред`явили ФОП ОСОБА_1 свої службові посвідчення та зазначили про те, що на офіційному веб-сайті Держпраці у розділі «Здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» міститься інформація про службові посвідчення інспекторів праці, які направлялися на інспекційне відвідування позивача. Крім того, інспектори праці надали ФОП ОСОБА_1 копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування. Відповідач зазначає, що зі змісту наказу від 25.09.2019 року № 375 тривалість інспекційного відвідування не перевищувала двох робочих днів. Управління Держпраці звертає увагу суду, що інспектори праці Управління Держпраці скористались правами передбаченими нормами Конвенції та пунктом 11 Порядку №823 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Крім того, інспекторами праці Управління Держпраці під час проведення інспекційного відвідування позивача не вчинялися будь-які дії, які прямо заборонені пунктом 13 Порядку № 823. Позивач вказує на те, що позивач не скористався правами передбаченими пунктом 14 Порядку № 823 у тому числі, правом не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; правом вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці тощо. На думку відповідача, суб`єкт господарювання, який вважає порушеним порядок та підстави призначення інспекційного відвідування має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такого інспекційного відвідування. Якщо ж допуск до інспекційного відвідування відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства про працю, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.

Відповідач зазначає, що на виконання норм Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування інспекторами праці Управління Держпраці був складений акт інспекційного відвідування від 30.09.2019 року № ДЦ 291/336/АВ, який був підписаний уповноваженою особою об`єкта відвідування без жодних зауважень, тобто, уповноважена особа об`єкта відвідування не заперечувала проти порушень законодавства про працю зафіксованих у вказаному акті.

Відповідач вважає, що інспектори праці Управління Держпраці під час проведення інспекційного відвідування позивача діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та міжнародними договорами, були дотримані вимоги Порядку № 823, усі посилання позивача на порушення вимог законодавства під час інспекційного відвідування є необґрунтованими та безпідставними, та спростовуються матеріалами справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду представник відповідача надав суду заяву про розгляд справі без його участі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 17 лютого 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року відкладено підготовче засідання на 10 березня 2020 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 30 березня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року відкладено підготовче засідання на 27 квітня 2020 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня продовжено строк розгляду справи та відкладено підготовче провадження до закінчення строку дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».

05 серпня 2020 року суд листом повідомив учасників справи про виклик сторін у підготовче засідання на 17 серпня 2020 року.

17 серпня 2020 року судом відкладено підготовче засідання на 28 вересня 2020 року, з метою отримання додаткових доказів у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 жовтня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи на 26 жовтня 2020 року, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 17.09.2015 року за №0003014, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № (а.с. 84).

З матеріалів справи встановлено, що листом від 12.09.2019 року № 01-19/2819 Військово - цивільна адміністрація м. Авдіївки Донецької області повідомила Головне управління Держпраці у Донецькій області, що з метою реалізації повноважень, покладених на військово - цивільну адміністрацію м. Авдіївка Донецької області, як орган місцевого самоврядування щодо контролю за дотриманням законодавства про працю, проводиться моніторинг суб`єктів господарювання щодо використання праці найманих працівників. За результатами моніторингу встановлені фізичні особи - підприємці, які мають ознаки використання праці неоформлених найманих працівників, зокрема, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). У зв`язку з чим було запропоновано здійснити інспекційне відвідування з питання виявлення неоформлених трудових відносин у зазначеної фізичної особи - підприємця відповідно до ч. 3, 6 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року № 823 (а.с. 127).

24.09.2019 року заступником начальника відділу контролю західного напрямку управління з питань праці Оніловою Ю.В. складена доповідна записка за вих. № 04.3-11/9/159-19 на ім`я начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області А. Козака, відповідно до якої просила прийняти рішення щодо доцільності проведення інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання якого: АДРЕСА_1 , та місце здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), та АДРЕСА_3 , кафе (назва не вказано) на підставі пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (а.с. 128).

25.09.2019 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області прийнято наказ № 1375 «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 », яким відділ контролю західного напрямку управління з питань праці наказано провести інспекційне відвідування суб`єкта господарювання Фізивної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України місце проживання: АДРЕСА_1 , за адресою виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та АДРЕСА_3 , кафе, з 27.09.2019 року тривалістю два робочих дні, з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для його проведення (а.с. 129).

25.09.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області сформовано направлення № 873/04.3/15-08 на проведення інспекційного відвідування щодо дотримання вимог законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зайнятість населення суб`єкта господарювання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем проживання об`єкта відвідування: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»; АДРЕСА_6. Інспекційне відвідування буде проведено з 27 вересня 2019 року, тривалістю два робочих дні (а.с. 132-133).

Крім того, начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області складено повідомлення про проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 04.3-11-8/7420/19, відповідно до якого зазначено, що з 27.09.2019 року, тривалістю два робочих дні, буде проведено інспекційне відвідування щодо дотримання вимог законодавства про працю Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 130-131).

27.09.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області була винесена вимога про надання/поновлення документів № ДЦ291/336/ПЦ. Зазначена вимога отримана позивачем, що підтверджується особистим підписом останнього (а.с. 134-135).

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2020 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області проведене інспекційне відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань додержання вимог законодавства про працю України, за результатами якої складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 291336/АВ (а.с. 7-12).

Зі змісту акту інспекційного відвідування встановлено, що на початку інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем проживання та здійснення господарської діяльності (за адресою: АДРЕСА_1 ) працівниками Держпраці було здійснено спробу вручення повідомлення про проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 04.3-11-8/7420/19, направлення про проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 873/04.3/15-08 під особистий підпис ФОП ОСОБА_1 . Повідомлення та направлення отримано, від підпису про отримання відмовився (а.с. 8).

За результатами інспекційного відвідування встановлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме ФОП ОСОБА_1 працівника ОСОБА_2 допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 30.09.2019 року отримано акт інспекційного відвідування від 30.09.2019 року № ДЦ 291336/АВ під особистий підпис, про що наявна відмітка у акті (а.с. 12).

15.10.2019 року на адресу позивача направлено повідомлення про дату одержання документів № 04.3-11-8/7846/19, відповідно до якого зазначено про направлення повідомлення про одержання уповноваженою особою акту, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання неоформленої праці, а саме: акт Головного управління Держпраці у Донецькій області складений за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 від 30.09.2019 року № ДЦ 291/336/АВ - дата отримання 11.10.2019 року. Крім того, повідомлено, що відповідно до п. 2, 3, 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509 штрафи накладаються керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників. Справа про накладення штрафу розглядається у 45-дений строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (а.с. 103).

23.10.2019 року позивачем на адресу відповідача спрямовано лист, відповідно до якого позивач просив розглядати матеріали справу щодо порушення ним вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України за його участю, заздалегідь повідомивши його про час та день розгляду матеріалів справи (а.с. 23.10.2019 року).

23.10.2019 року позивачем подана до Головного управління Держпраці у Донецькій області скарга, відповідно до якої вказував, що інспекційне відвідування було незаконним, та дії інспекторів праці незаконними (а.с. 105-106).

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області надано відповідь на звернення позивача від 23.10.2019 року та на скаргу від 23.10.2019 року, яка викладена у листі від 30.10.2019 року № 04.3-11-8/8201/19 (а.с. 107-108).

20.12.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області розглянувши акт інспекційного відвідування від 30.09.2019 року № ДЦ 291/336/АВ/П щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, керуючись ст 259 КЗпП України, пунктом 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та здійснення населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн., про що складено постанову про накладення штрафу № ДЦ 291/336/АВ/П/ГД-ФС (а.с. 13).

Не погодившись з постановою про накладення штрафу від 14.11.2019 року № № ДЦ 291/336/АВ/П/ГД-ФС, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі по тексту - Закон № 877), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 року (який діяв на час спірних правовідносин), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року, Кодексом законів про працю України (далі по тексту - КЗпП).

Приписами статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Державна служба України з питань праці України входить до системи органів виконавчої влади та забезпечує реалізацію державної політики з промислової безпеки, охорони праці, державного гірничого нагляду а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 11.02.2015 року № 100 утворено Головне управління Держпраці у Донецькій області, реорганізувавши шляхом злиття Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області та Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України "Питання державної служби праці" від 30.09.2015 року № 1021-р функції і повноваження Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється, покладені на Державну службу з питань праці.

Наказом Держпраці України від 07.05.2015 року № 16 затверджене Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, згідно пункту 1 якого, Головне управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом, який діє у складі Державної служби України з питань праці у та їй підпорядковується.

Згідно ст. 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до пп. 15 п. 4 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Таким чином, відповідач у справі орган владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики у сфері охорони праці.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (зі змінами та доповненнями) відповідно до статті 1 якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно частини 1 статті 4 цього Закону державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Статтею 38 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-XII передбачено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно - правових актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2694 охорона праці - це система правових, соціально - економічних, організаційно - технічних, санітарно - гігієнічних і лікувально - профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Закону умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

При цьому, нормативно - правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, стандарти, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання (ст. 27 Закону № 2694).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Пунктом 2 Порядку № 823 визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формах, визначених абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 3 п. 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до п. 8 Порядку № 823 Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису (пункт 9 Порядку № 823).

Приписами пункту 10 Порядку № 823 визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів. Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення.

Згідно п. 11 вищезазначеного Порядку Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п. 11 Порядку № 823 Під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування; 3) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено рішення Мінсоцполітики про затвердження форми акта інспекційного відвідування; 4) вимагати припинення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у разі перевищення визначеного пунктом 10 цього Порядку максимального строку здійснення такого заходу; 5) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта або припису; 6) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису об`єктом відвідування або уповноваженою ним посадовою особою; 7) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки; 8) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 9) вимагати нерозголошення комерційної таємниці або конфіденційної інформації об`єкта відвідування; 10) оскаржувати в установленому законодавством порядку неправомірні дії інспектора праці; 11) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань; 12) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Пунктами 19-22 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Згідно п. 27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України встановлено «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 вказаного Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Згідно п. 3 Порядку № 509 (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до п. 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

У разі порушення законодавства про працю відповідно до ст. 265 КЗпП України винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи встановлено, що 27.09.2019 року відповідачем на підставі наказу від 25.09.2019 року № 13785 про проведення інспекційного відвідування, направлення на проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 873/04.3/15-08 розпочато проведення інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем проживання об`єкту відвідування: АДРЕСА_1 та місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_6, за результатами якої складено акт від 30.09.2020 року № ДЦ 291/336/АВ.

Позивач у позовній заяві вказує на необізнаність підстав проведення інспекційного відвідування, у зв`язку .

Як вбачається з акту під час інспекційного відвідування за місцем проживання та здійснення господарської діяльності (за адресою: АДРЕСА_1 ) працівниками Держпраці було здійснено спробу вручення позивачу повідомлення про проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 04.3-11-8/7420/19 та направлення про проведення інспекційного відвідування від 25.09.2019 року № 873/04.3/15-08 під особистий підпис ФОП ОСОБА_1 . Повідомлення та направлення отримано ФОП ОСОБА_1 , від підпису про отримання відмовився, про що здійснено відеофіксацію.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем під особистий підпис позивачу вручена вимога про надання/поновлення документів № ДЦ 291/336/ПД від 27.09.2019 року (а.с. 134-135).

Судом встановлено, що позивач допустив працівників Держпраці до проведення інспекційного відвідування.

Суд звертає увагу, що пунктом 14 Порядку № 823 передбачені права об`єкта відвідування під час перевірки, зокрема права перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування; не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення.

З огляду на викладені положення Порядку № 823, позивач мав право звернутися до працівників Держпраці під час інспекційного відвідування та отримати направлення про проведення перевірки, проте цим правом позивач не скористався.

Крім того, як встановлено з акт інспекційного відвідування позивач відмовився від отримання повідомлення про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки, однак отримав вимогу про надання/поновлення документі.

Також, суд зазначає, що приписами п. 8 Порядку № 823 визначено, що про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Отже, законодавець не вимагає від відповідача заздалегідь повідомляти об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин, якщо інспектор вважає, що таке повідомлення може завдати шкоду інспекційному відвідуванню, а надає право надати таке повідомлення до початку перевірки. Зазначені обставини зумовлені необхідністю проведення якісного інспекційного відвідування та перевірки підстав, які стали підставою для такого відвідування.

Крім того, позивач мав право не допускати інспекторів Держпраці для проведення інспекційного відвідування через недотримання вимог законодавства, однак цим правом не скористався, що є підставою вважати, що на час проведення перевірки позивач був обізнаний про підстави проведення перевірки.

Суд зазначає, що акт про не допуску до інспекційного відвідування складено не було , позивач був присутній при проведенні інспекційного відвідування, надав документи на вимогу інспекторів Держпраці.

У зв`язку з чим, суд не приймає посилання позивача на те, що інспекційне відвідування було проведена без законних підстав.

Щодо порушень встановлених під час інспекційного відвідування, за які застосовані штрафи, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Кодексу законів про працю України визначено, що Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначено, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з акту на початку інспекційного відвідування 27.09.2019 року (о 12 годині 05 хвилин) за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 :

1) в торговому залі приміщення, обладнаного у вигляді кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - встановлено присутність двох осіб, саме: жінка, яка із-зі торгівельного прилавку реалізовувала покупцеві (чоловіку) товар. Пізніше жінка повідомила, що вона - ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем, а фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - її чоловік, а також, що її місце здійснення господарської діяльності знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в що найманих працівників вона не має. Усно та письмово ОСОБА_4 від надання подальших пояснень відмовилась. Згідно наданого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Витягу з реєстру платників єдиного податку вона має: 2 групу платника єдиного податку та ставкою 18 відсотків (до розміру мінімальної заробітної плати), без реєстрації ПДЛВ, основний вид діяльності за КВЕД - 47 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами. У зв`язку з відсутністю чоловіка ( ОСОБА_1 ), який за її совами поїхав у справах до м. Костянтинівка. ОСОБА_4 зателефонувала йому та повідомила по початок інспекційного відвідування. Приблизно о 12 годині 45 хвилин ФОП ОСОБА_1 приїхав за адресою: АДРЕСА_5 . Повідомлення та направлення отримав, але від підпису про отримання відмовився;

2) в торгівельному залі приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2, встановлено присутність однієї особи жіночої статі за барною стойкою, яка в усній формі пояснила, що вона працює у ОСОБА_1 близько трьох тижнів та реалізує продовольчі товари, у тому числі алкогольні напої, та на момент інспекційного відвідування не працевлаштована (на період поки не знайдуть постійного працівника). Пізніше жінка представилась ОСОБА_2 , та повідомила, що вона є родичкою ОСОБА_1 , а саме сестрою його дружини ( ОСОБА_4 ), а сам ОСОБА_5 знаходиться поза межами міста Авдіївка, за її словами - у м. Дружківка. Усно та письмово (27.09.2019 року) ОСОБА_2 від надання подальших пояснень відмовилась. Також, в приміщенні кафе знаходились два відвідувача чоловічої статі, які споживали придбані алкогольні напої. О 12 годині 31 хвилині до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за адресою: АДРЕСА_2) прийшла ОСОБА_6 , яка в усних та письмових (27.09.2019 року) поясненнях повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 16.04.2019 року в якості продавця продовольчих товарів на підставі трудового договору від 16.4.2019 року (Документальне підтвердження надано ФОП ОСОБА_1 пізніше). З 15.09.2019 року вона не працювала, оскільки хворіла, та що під час непрацездатності на роботі її замінувала сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ). За словами ОСОБА_6 вона прийшла до кафе для того, щоб повідомити що вже одужала. За усним та письмовим (від 27.09.2019 року) поясненнями ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за адресою: АДРЕСА_2 ) він здійснює господарську діяльність з реалізації алкогольних напоїв, інших напоїв чай, кава). Також повідомив, що у зазначеному кафе 27.09.2019 знаходились дві особи жіночої статі, одна ОСОБА_8 , продавець продовольчих товарів, яка працювала з другої половини весни поточного року (2019 року) а друга - ОСОБА_2 є родичкою ОСОБА_1 (сестрою його дружини ОСОБА_4 ). Пояснень щодо виконуваної роботи ОСОБА_2 та підстав (документального підтвердження) щодо її виконання ОСОБА_2 - ФОП ОСОБА_1 не надано, ФОП ОСОБА_1 повідомив, що у його дружини найманих працівників не має.

Таким чином, встановлено факт допуску ФОП ОСОБА_1 працівника ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника уповноваженого органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністративного єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, плати чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 17.09.2015 року за № 0003014, РНОКПП НОМЕР_1 . Місце проживання фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_1 (а.с. 84).

Згідно ліцензії Головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 22.11.2018 року по 22.11.2019 року, дата реєстрації 01.11.2018, реєстраційний номер № 0501/03/08/2018/00940, встановлено, що суб`єкт господарювання фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснює торгівлю за адресою: АДРЕСА_2, кофе бар «ІНФОРМАЦІЯ_1 »(а.с. 101).

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2019 року, ОСОБА_1 орендовано у ОСОБА_9 нежитлове приміщення загальною площею 50 кв.м. ха адресою: АДРЕСА_2, 1 поверх (а.с. 99-101).

Згідно пояснень від 27.09.2019 року ОСОБА_1 наданих на ім`я начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області, відповідно до яких зазначив, що здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » де реалізовує спиртні напої, чай та каву (а.с. )

Отже, позивач з 22.11.2018 року здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що інспекційне відвідування відбулось за місцем проживання та місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , та у місці здійснення господарської діяльності встановлено порушення законодавства про працю.

В акт інспекційного відвідування відповідач вказує на те, що у торговому залі приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за барною стойкою встановлено присутність однієї особи жіночої статі- ОСОБА_2 , яка у подальшому повідомила, що вона є родичкою ОСОБА_1 , а саме сестрою його дружини ОСОБА_4 .

Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 надала усні пояснення відповідно до яких вказала, що працює близько трьох тижнів та реалізує продовольчі товари у ОСОБА_1 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та на момент інспекційного відвідування не працевлаштована.

До матеріалів справи долучені пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких остання відмовлялась надати пояснення стосовно підстав знаходження 27.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32).

З наданих позивачем до відповідача пояснень від 27.09.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 є його родичкою (а.с. 141).

Як доказ на підтвердження роботи ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_1 відповідачем надано відеозапис, який був досліджений та долучений до матеріалів справи. Як зазначає представник відповідача на даному відеозаписі відображено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 27.09.2019 року, щодо дотримання вимог законодавства про працю але суд не приймає зазначений відеозапис, оскільки не можливо встановити ким зроблено відеозапис, коли його зроблено та яким пристроєм, хто особи які є на відеозаписі та чи надавалась згода на відеозапис осіб, які відображені на відеозаписі.

Крім того суд зазначає, що наданий відеодоказ не відповідає приписам ч. 2 ст. 99 КАС України, оскільки не є оригіналом, а його копія не засвідчена електронним підписом.

Суд вказує на те, що даний відеозапис не є належним та допустимим доказом в розумінні приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Суд зазначає, що в акті інспекційного відвідування зазначено про здійснення відеофіксації. Але, суд звертає увагу на те, що зазначений відеозапис не був долучений та не направлений позивачу разом з актом інспекційного відвідування.

З огляду на вищевикладене, суд критично ставиться до наданого відеозапису.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів як підтверджували обставини, які викладені у акті інспекційного відвідування щодо підстав знаходження ОСОБА_2 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та те що саме вона здійснювала реалізацію товарів, у тому числі й алкогольних виробів, у приміщенні кофе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Крім того, як вбачається, з акту інспекційного відвідування під час відвідування у торговому залі приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була присутня ОСОБА_6 , яка працює за трудовим договором між працівником і фізичною особою від 16 квітня 2019 року (а.с. 89-90).

Так, згідно розпорядження ФОП ОСОБА_1 № 3 від 15.04.2019 року ОСОБА_6 прийнята на роботу з 16.04.2019 року (а.с. 91).

Відповідно до повідомлення про прийняття працівника на роботу, позивач повідомив органи Державної податкової служби про прийняття на роботу ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (а.с. 93).

Згідно пояснень ОСОБА_8 від 27.09.2019 року, остання повідомляла інспекторів Держпраці про те, що з 15 вересня 2019 року знаходилась на лікарняному, та після одужання вийшла на роботу. Також вказала, що у період відсутності її замінювала сестра начальниці. Звичайно у її відсутність її замінював ОСОБА_10 (мовою оригіналу). Крім того додала що з сьогоднішнього дня лікарняний закрит, у зв`язку з чим прийшла на роботу о 12 год. 00 хв. Повідомила, що перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з 16.04.2019 року в якості продавця продовольчих товарів (а.с. 142)

Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не надано доказів як підтверджували обставини, які викладені у акті інспекційного відвідування щодо підстав знаходження ОСОБА_2 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та те що саме вона здійснювала під час інспекційного відвідування реалізацію товару.

Суд звертає увагу на те, що саме лише факт знаходження особи у приміщенні під час інспекційного відвідування не свідчить про її впорядкованість правилам внутрішнього трудового розпорядку

Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 у ході відвідування усно повідомила про те, що працює у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки зазначені обставини не підтверджені належними доказами.

Крім того, відповідно до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тобто, для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допук працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску.

Суд зазначає, що ні одна з вищенаведених підстав відповідачем не доведена.

З урахуванням вищезазначеного, під час розгляду справи судом не встановлено порушення позивачем частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме допуск працівників до роботи без укладання трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника, висновки акту інспекційного відвідування спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків.

Таким чином, оскільки в діях позивача відсутні ознаки порушення Кодексу законів про працю України, а висновки викладені у акті інспекційного відвідування є безпідставними, суд вважає, що прийнята начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. постанова від 14 листопада 2019 року № ДЦ 291/336/АВ/П про накладення штрафу в розмірі 125190 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, згідно практики Європейського суду з прав людини стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" та інші).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду зправ людини по справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

У відповідності до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною і скасування постанови начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. № 291/336/АВ/П/ТД-ФС від 14 листопада 2019 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь позивача судового збору в розмірі 1257,90 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною і скасування постанови начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. № 291/336/АВ/П/ТД-ФС від 14 листопада 2019 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною та скасування постанови начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С. № 291/336/АВ/П/ТД-ФС від 14 листопада 2019 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82, ) судовий збір в розмірі 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім) гривень 90 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 26 жовтня 2020 року без участі представників сторін.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська