Справа № 240/6388/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6388/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

09 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання розглянути звернення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання розглянути звернення, адресоване Президенту України від 05.03.2020 щодо порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України під час розслідування кримінальних проваджень відносно ОСОБА_2 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року позов задоволено, визнано протиправну бездіяльність Офісу Генерального прокурора при розгляді звернення ОСОБА_1 від 05.03.2020 р.

Зобов`язано Офіс Генерального прокурора розглянути у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян" звернення ОСОБА_1 від 05.03.2020року та надати заявнику відповідь за результатами такого розгляду.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що діяв у межах наданих законом повноважень та вчинив дії щодо належної організації розгляду звернення ОСОБА_1 , скерувавши його до прокуратури Житомирської області, надавши відповідні роз`яснення, а тому будь-яка бездіяльність відсутня.

У відзиві позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо неналежного розгляду відповідачем звернення ОСОБА_1 від 05.03.2020, адресованого Президенту України, та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частинами 3, 4 ст. 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР унормовано, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 05.03.2020 направив до Офісу Президента України звернення, в якому вказував на порушення прав і свобод людини і громадянина Офісом Генерального прокурора та Генеральним прокурором Рябошапкою Р.Г., а також прокурором Житомирської області О.Василівим .

Вказане звернення позивача від 05.03.2020 було направлено за належністю до Офісу Генерального прокурора України, про що листом від 19.03.2020 повідомлено позивача.

Порядок розгляду звернень громадян, запитів і звернень народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад, строки їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян у Генеральній прокуратурі України, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних, місцевих та військових прокуратурах визначений Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 20.12.2017 року № 357 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2018 року за № 65/31517 (далі - Інструкція №357 в редакції, чинній на момент подання позивачем звернення від 10.02.2020 року).

Згідно з п.8 Розділу ІІІ Інструкції №357 усі звернення та запити, що надійшли до органів прокуратури, підлягають попередньому розгляду. Попередній розгляд передбачає ознайомлення зі змістом звернень та запитів, перевірку правильності оформлення та належності порушених у них питань до компетенції прокуратури.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції №357 за результатами попереднього розгляду щодо кожного звернення і запиту визначеними у пункті 9 цього розділу особами у межах повноважень приймається одне з таких рішень:

- передання для розгляду керівнику органу прокуратури або його заступнику відповідно до розподілу обов`язків;

- передання для розгляду відповідному структурному підрозділу Генеральної прокуратури України або регіональної чи місцевої прокуратури, прокурору органу прокуратури;

- направлення за територіальністю та/або належністю;

- повернення заявнику з наданням відповідних роз`яснень;

- залишення без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з п.17 Розділу ІІІ Інструкції №357 керівникам самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України згідно з компетенцією передаються на розгляд повторні звернення, звернення щодо дій чи рішень, прийнятих їхніми підлеглими, керівниками регіональних прокуратур, а також звернення, які потребують вирішення у порядку статті 214 КПК України (у тому числі звернення, у яких містяться вимоги про притягнення до кримінальної відповідальності, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань), надання роз`яснень повноважень органів прокуратури та вимог законодавства. У такому самому порядку передаються для розгляду та вирішення звернення до самостійних структурних підрозділів регіональної прокуратури.

Приписами п.21 розділу "III. Розгляд звернень громадян, депутатських звернень і запитів" Інструкції N 357 прямо передбачено, що звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівниками регіональних (місцевих) прокуратур і у яких не оскаржуються дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури України (регіональної прокуратури), відповідальні підрозділи у термін не більше п`яти днів надсилають до регіональної (місцевої) прокуратури, якщо вирішення порушених у них питань належить до компетенції цієї прокуратури.

Як зазначено в зверненні позивача від 05.03.2020, таке звернення зумовлено, на думку заявника, певними незаконними діями та рішеннями саме працівників регіональної прокуратури (Прокуратури Житомирської області).

Таким чином, розгляд скарги на дії керівника прокуратури Житомирської області О.Василіва належить до компетенції керівника самостійного структурного підрозділу Генеральної прокуратури України.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення, викладене в листі від 01.04.2020, про направлення звернення позивача для розгляду до регіональної прокуратури (Прокуратури Житомирської області) не узгоджується із вимогами ч.4 ст.7 Закону N 393/96-ВР та п.21 розділу "III. Розгляд звернень громадян, депутатських звернень і запитів" Інструкції N 357.

Водночас, п.1 Розділу ІV Інструкції №357 передбачено, що порядок вирішення порушених у зверненнях і запитах питань у Генеральній прокуратурі України визначається Генеральним прокурором, заступниками Генерального прокурора, керівниками самостійних структурних підрозділів або їх заступниками, у регіональній і місцевій прокуратурах - керівниками регіональної та місцевої прокуратур, їх першими заступниками та заступниками.

Згідно з п.7 Розділу ІV Інструкції №357 за результатами розгляду звернень приймається одне з таких рішень:

- задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими і за результатами вжито заходів до поновлення прав і законних інтересів заявника (прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами вирішення скарги на дії, рішення слідчого або прокурора; пред`явлено позов; здійснено вступ у справу, порушену за позовами інших осіб; внесено апеляційну, касаційну скарги або заяву про перегляд судового рішення; надано письмову вказівку відповідно до статті 26 Закону України «Про прокуратуру»);

- відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими;

- роз`яснено - надано роз`яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства.

З урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла виноску про те, що відповідач не розглянув звернення ОСОБА_1 від 05.03.2020 у встановленому Законом № 393/96-ВР та Інструкцією №357 порядку, та не прийняв жодне з рішень, передбачених п.7 Розділу ІV Інструкції №357

Більше того, лист відповідача від 01.04.2020 за №09/1/3-р-20 не містить посилання на дату документа, на який надається відповідь, а список згрупованих простих відправлень не містить поштової адреси, на яку здійснюється відправка.

Крім того, номер вихідного документу, що зазначений на листі відповідача від 01.04.2020 за №09/1/3-р-20 не збігається із номером вихідного документу, зазначеного у списку згрупованих простих поштових відправлень, яким, на думку відповідача, підтверджується надсилання позивачу відповіді на звернення.

Зазначені обставини, ставлять під сумнів доводи апеляційної скарги про належний розгляд звернення позивача від 05.03.202, яке надійшло до відповідача з Офісу Президента України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та зобов`язання Офісу Генерального прокурора розглянути у відповідності до вимог Закону N 393/96-ВР звернення ОСОБА_1 від 05.03.2020 та надати відповідь за результатами розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.