Справа № 826/17119/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконними дії Головного управління ДФС у місті Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м.Києві) щодо проведення перевірки ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2018 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2018 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13липня 2018 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага, які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб з таких доходів. Також скаржник стверджує про дотримання ним процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про незаконність перевірки та відсутності її правових наслідків, з огляду на порушення відповідачем строку та порядку повідомлення платника податків про проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що на підставі акту перевірки від 22 червня 2018 року №2820/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у місті Києві до позивача:

- за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України податковим повідомленням-рішенням від 13 липня 2018 року № застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі ч.1 п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за податковими зобов`язаннями у розмірі 16027 грн 48 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4006 грн 87 коп.;

- за порушення п.п 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розділу II, п. 176.1 ст. 176, п. 1791 ст. 179 ПК України податковим повідомленням-рішенням від 13 липня 2018 року № застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. 00 коп.;

- за порушення п.п "а" п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України податковим повідомленням-рішенням від 13 липня 2018 року №008151402, застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн 00 коп;

- за порушення п.п. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України з урахуванням вимог п.п. "д" п.п. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі ч. 1 п. 123.1 ст. 123 ПК України податковим повідомленням-рішенням від 13 липня 2018 року №, збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями у розмірі 192329 грн 72 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 48082 грн 43 коп.

Позивач подав скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням ДФС України від 21 вересня 2018 року №14485/Л/99-99-11-02-01-14 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено, а оскаржувані рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню, з огляду на порушення Головним управлінням ДФС у місті Києві п. 79.2 ст. 79 ПК України в частині проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у ст. 79 ПК України.

Згідно п. 79.1 вказаної статті документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відтак проведенню позапланової невиїзної перевірки обов`язково передує надіслання платнику податків до початку перевірки рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Додатково колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові 02 вересня 2020 року у справі № 820/3426/16, яка полягає у тому, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач стверджує, що не був повідомлений контролюючим органом про проведення позапланової невиїзної перевірки.

Надаючи правову оцінку зазначеному доводу, колегія суддів враховує, що Головне управління ДПС у м. Києві під час розгляду справи в суді першої інстанції не надавало доказів направлення ОСОБА_1 копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до наказу Головного управління ДФС України від від 30 травня 2018 року № 9162 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 » призначено провести зазначену перевірку позивача в період з 04 червня 2018 року по 15 червня 2018 року.

Скаржник до апеляційної скарги долучив копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_1 з відміткою про вручення - 04 червня 2018 року, тобто в день проведення перевірки.

Зазначене свідчить, що позивача не було своєчасно повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визнання протиправними дій Головного управління ДПС у місті Києві щодо недотримання строку та порядку повідомлення про проведення перевірки ОСОБА_1 .

Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача в частині недотримання вимог ст. 79 ПК України при проведенні перевірки позивача, то прийняті за наслідком такої перевірки податкові повідомлення-рішення контролюючого органу про донарахування позивачу податкових зобов`язань та застосування штрафних санкції не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Також колегія суддів зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 КАС України, не може вважатися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки, на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 29 квітня 2020 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

О.М. Кузьмишина