Справа № 380/4708/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4708/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005 м. Львів пл. Маланюка 6) до Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод» (79035 м. Львів вул. Жасминова 5) про стягнення боргу -

УСТАНОВИВ:

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод» (далі - відповідач, ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод»), у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 112925,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно із «Звітом про зайнятість і працевлаштування інвалідів» за 2019 рік, наданому до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» становила 40 осіб. Відповідно до нормативу місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен був створити 2 робочих місця для осіб з інвалідністю. Зазначив, що у відповідача протягом 2019 року працювала лише одна особа з інвалідністю, відтак відповідачем не виконано нормативу щодо працевлаштування ще однієї особи з інвалідністю. Сума адміністративно-господарських санкцій за 1 нестворене робоче місце становить 112185,00 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначену суму у встановлені законодавством строки, Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів нарахувало пеня в сумі 740,30 грн.

Ухвалою від 30.06.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 20.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.09.2020 продовжено відповідачу процесуальний строк, встановлений ухвалою від 20.07.2020 про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі, для подання відзиву на п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали; запропоновано також надати суду відомості про дату відкриття вакансії для осіб з інвалідністю та докази подання не пізніше, ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії звітності форми № 3-ПН. Строк розгляду адміністративної справи № 380/4708/20 продовжено до отримання відзиву на позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод», але не більше, ніж на 30 днів з дня вручення останньому копії цієї ухвали.

Копію цієї ухвали відповідач отримав 30.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ШКІ 973.

Відповідач ні в строк, встановлений ухвалою від 20.07.2020, ні протягом строку продовження розгляду справи правом подати письмовий відзив на позовну заяву не скористався. Жодних клопотань на адресу суду не надсилав.

Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод» 24.02.2020 подало звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (форма № 10-ПІ) (а.с. 6).

Згідно із поданим звітом середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році в ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» (код рядка 01) становила 40 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа (код рядка 02). Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) у 2019 році для відповідача становив 2 особи.

Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік у відповідача становила 112185,00 грн (код рядка звіту 05).

Останнім днем сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році є 15.04.2020. Сума пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16.04.2020 по 07.05.2020 (22 дні) складала 740,30 грн.

Оскільки відповідач у встановлений термін не сплатив суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, заборгованість перед відділенням Фонду за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становить 112925,30 грн (адміністративно-господарська санкція - 112185,00 грн; пеня - 740,30 грн), за стягненням якої позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-XII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 875-XII підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1-3, 9 статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 на реалізацію статей 19, 20 Закону № 875-XII затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок № 70).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до частин 4, 5 статті 20 Закону № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 2 цієї статті визначено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з частиною 1 статті 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Як видно з матеріалів справи, ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» відноситься до суб`єктів господарювання, яким відповідно до статті 19 Закону № 875-XII встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Відповідачем 24.02.2020 подано до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики № 42 від 10.02.2007.

Згідно із поданим звітом середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році в ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» (код рядка 01) становила 40 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа (код рядка 02). Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) у 2019 році для відповідача становив 2 особи. Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік у відповідача становила 112185,00 грн (код рядка звіту 05).

Отже, ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» у 2019 році не виконало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 1 особа.

Оскільки норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році для відповідача становив 2 особи (з них працевлаштовано лише 1 особу), розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника становить 112185,00 грн, тому відповідно до частини першої статті 20 Закону № 875-XII ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» повинно сплатити адміністративно-господарську санкцію за 2019 рік в сумі 112185,00 грн. Строк сплати цих санкцій відповідно до статті 20 Закону № 875-XII сплив 15.04.2020.

Ураховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції у встановлені законом строки, позивач нарахував пеню відповідно до облікової ставки НБУ (в розмірі 8% річних) за період з 16.04.2020 по 07.05.2020 в сумі 740,30 грн. Суд не виявив арифметичних чи логічних помилок в розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік, що долучений до матеріалів справи (а.с. 7).

Крім цього, із долученого до матеріалів справи листа Львівського обласного центру зайнятості № 07-2065/20 від 17.06.2020 судом встановлено, що ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» упродовж 2019 року не подавало звітність за формою 3-ПН для працевлаштування осіб з інвалідністю до центрів зайнятості (філій Львівського обласного центру зайнятості) (а.с. 35).

Отже, станом на дату розгляду справи ТзДВ «Львівський експериментальний механічний завод» не сплатило адміністративно-господарську санкцію за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік та пеню на загальну суму 112925,30 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не надано суду доказів понесення інших судових витрат, ніж сплата судового збору, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод» про стягнення боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський експериментальний механічний завод» (79035 м. Львів вул. Жасминова 5; код за ) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005 м. Львів пл. Маланюка 6; код за ) борг в сумі 112925 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 30 копійок.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.11.2020.

Суддя Р.П. Качур