Справа № 521/21645/19
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
05 листопада 2020 року
Провадження № 2-а/521/55/20
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Погрібна Н.М.,
Учасники справи:
Представник Ніц А.С.
Відповідач Одеська митниця Держмитслужби
Представник Кептене Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Дермитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-
Позивач вважає, що адміністративне стягнення накладене на нього безпідставно.
Відповідно до оскаржуваної постанови зазначено, що25.06.2019 у 10-58 в пункті пропуску «Рені - Джурджулєшть (авто)» митного поста Ізмаїльський Одеською митницею ДФС в якості пасажира на автомобілі Toyota Landcruiser 200 ДН НОМЕР_1 прибув громадянин України ОСОБА_1 , який прямував з України в Румунію.
В ході здійснення митного контролю за інформацією наявно в базі даних ПІК ЕАІС ДФСУ встановлено, що 28.05.2017 року громадянин України ОСОБА_1 ввіз легковий автомобіль BMW 530 ДН НОМЕР_2 реєстрація Болгарії на митну територію України через пункт пропуску (код підрозділу UA 500270) в режимі тимчасового ввезення до року.
На момент перетину державного кордону громадянином ОСОБА_1 інформація про вивезення зазначеного вище автомобіля згідно баз даних ПІК ЕАІС ДФСУ відсутня.
Таким чином, оскаржуваною постаново було встановлено, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу BMW 530 ДН НОМЕР_2 , встановлений ст. 380 МК України більше ніж на 10 діб.
Згідно із ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Згідно із ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.
За порушення строків встановлених ч. 1 ст. 380 МК України встановлена відповідальність, передбачена ст. 481 МК України.
За правилами частини 3 статті 481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, за змістом частини 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.
З аналізу наведених положень вбачається, що порушення митних правил визначене у ст. 481 МК України віднесене до триваючих, отже адміністративне стягнення за порушення митних правил передбачене у ч. 3 ст.481 МК України може бути накладене не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, або не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Із змісту оскаржуваної постанови видно, що відповідач під час виконання покладених на органи доходів і зборів завдань використовує автоматизовані інформаційні системи митного оформлення які дозволяють контролювати зокрема і терміни тимчасового ввезення транспортних засобів.
Зазначені обставини вказують на те, що відповідачу було відомо про перевищення позивачем строку тимчасового ввезення BMW 530 ДН НОМЕР_2 , ще у 2018 році.
Однак, не зважаючи на можливість зафіксувати порушення митних правил у межах строків накладення стягнення передбачених ст. 467 МК України службовими особами Одеської митниці ДФС протокол про порушення митних правил складено лише 25.06.2019 року.
Таким чином, є безпідставним твердження відповідача про те, що розглядуване порушення було виявлено лише 25.06.2019 року в день складення протоколу про порушення митних правил.
Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена поза межами строків, передбачених статтею 467 Митного кодексу України, що у свою чергу виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.
Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач в особі свого представника заперечував проти задоволення позову, надав до суду відзив на позов, за яким посилався на такі обставини.
25.06.2019 року о 10 годині 58 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Рені - Джурджулєшть (авто)» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», держаний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, де в якості пасажира з України в Румунію прямував громадянин України ОСОБА_1 .
Відповідно до його паспорта громадянина України № НОМЕР_3 (зі штампом про прийняття на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Болгарія від 28.05.2015 р.), виданого 15.05.2015 року громадянин ОСОБА_1 28.05.2015 р. прийнятий на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Болгарія, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 31 МК України проведення передбачених цим Кодексом митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення.
З дати ввезення 28.05.2017 р. легковий автомобіль «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , країна реєстрації Болгарія, митний кордон України не перетинав та з митної території України не виїжджав, згідно баз даних ПІК Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.
Станом на 25.06.2019 р. громадянин України ОСОБА_1 зазначений легковий автомобіль «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, за межі митної території України не вивіз та до митних органів України з питань митного оформлення цього транспортного засобу не звертався.
Згідно статті 380 Митного Кодексу України строк тимчасового ввезення для громадян-нерезидентів становить до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Жодних документів, які б підтверджували наявність таких обставин, громадянин України ОСОБА_1 не надав Одеській митниці ДФС.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з п. п. «в» п. 33 ст. 4 МК України нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Таким чином громадянин України ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення легкового автомобіля «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , країна реєстрації Болгарія, встановлений статтею 380 МК України, більше ніж на десять діб.
Громадянин України ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.
Під час здійснення провадження та розгляду даної справи, Одеській митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 не було надано відповідних документів, які б підтверджували можливість застосування положень ч. 1 ст. 460 МК України.
Використання баз даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби затверджено Наказом ДМСУ від 04 листопада 2010 року № 1341 «Про затвердження Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України» та створено з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі.
Щодо зазначених у позові громадянином ОСОБА_1 посилань на те, що строк, встановлений cm. 467 МК України, про притягнення його до адміністративної відповідальності сплинув, оскільки Він вважає, що адміністративне стягнення щодо нього може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, або не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 494 МК України - підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.
У своїй позовній заяві громадянин ОСОБА_1 посилається на ч. 1 ст. 467 МК України у старій редакції, яка діяла до 08.11.2018 р.
Проте, відповідно до Закону України від 25.11.2018 №2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» були внесені деякі зміни в Митний Кодекс України, в тому числі змінилася ч. 1 ст. 467 МК України. Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
У Митному кодексі України та Кодексі України про адміністративні правопорушення не має визначення поняття «триваючого правопорушення».
Поняття триваючого правопорушення роз`яснювалось листами Міністерства юстиції України від 01.12.2003р. № 22-34-1465, від 17.07.2007р. № 22-14-493.
Зокрема, зазначалось, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків (не вивезення автомобіля з митної території України). Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Отже, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Тобто, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «тимчасового ввезення», та щодо якого існує обов`язок вивезення його за межі митної території після закінчення одного календарного року, з моменту сплину вказаного періоду воно є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» 28.05.2017 р., то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 28.05.2018 р., однак громадянином України ОСОБА_1 такий обов`язок виконаний не був. Оскільки, митним органом таке правопорушення виявлено 25 червня 2019 року, таким чином, адміністративне стягнення має бути накладене в межах шестимісячного строку з дня виявлення правопорушення, згідно з вимогами ст. 467 МК України.
Відповідно до ст. 112 МК України режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим. Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України (ст. 321 МК України).
Відповідно, не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем характеризується тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, особа перебуває у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.
Таким чином, посилання громадянина ОСОБА_1 про те, що постанова є протиправною, оскільки винесена поза межами строків, передбачених ст. 467 МК України є безпідставними.
Також перевіркою встановлено, що за інформацією, наявною в базі даних ГПК АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби «Автотранспортні засоби», на день розгляду даної справи легковий автомобіль «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , країна реєстрації Болгарія, громадянином ОСОБА_1 - митну територію України не залишав.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свій відзив, просив в задоволенні позову відмовити. В подальшому в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.
25.06.2019 року о 10 годині 58 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Рені - Джурджулєшть (авто)» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», держаний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, де в якості пасажира з України в Румунію прямував громадянин України ОСОБА_1 .
Відповідно до його паспорта громадянина України № НОМЕР_3 (зі штампом про прийняття на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Болгарія від 28.05.2015 р.), виданого 15.05.2015 року громадянин ОСОБА_1 28.05.2015 р. прийнятий на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Болгарія, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 31 МК України проведення передбачених цим Кодексом митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення.
З дати ввезення 28.05.2017 р. легковий автомобіль «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , країна реєстрації Болгарія, митний кордон України не перетинав та з митної території України не виїжджав, згідно баз даних ПІК Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.
Станом на 25.06.2019 р. громадянин України ОСОБА_1 зазначений легковий автомобіль «BMW 530», д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, за межі митної території України не вивіз та до митних органів України з питань митного оформлення цього транспортного засобу не звертався.
Таким чином, позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» 28.05.2017 р., кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 28.05.2018 р., митним органом таке правопорушення виявлено 25 червня 2019 року, постанова про порушення митних правил винесена 25 липня 2020 року. З позовом до суду позивач звернувся 28 грудня 2019 року.
Судом береться до уваги позиція, викладена в рішенні Вищого адміністративного суду України № К/800/5091/16 від 29.02.2016 року, в рішеннях Львівського апеляційного адміністративного суду № 876/2344/16 від 07.09.2016 року та № 876/1324/16 від 16.06.2016 року, за якими, відповідач під час виконання покладених на органи доходів і зборів завдань використовує автоматизовані інформаційні системи митного оформлення, які дозволяють контролювати зокрема і терміни тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування. Проте, не зважаючи на можливість зафіксувати порушення митних правил у межах строків накладення стягнення, передбачених ст. 467 МК України, службовими особами митниці протокол про порушення митних правил складено після його фактичного виявлення. Враховуючи вищевикладене суди дійшли до висновку, що оскаржувана постанова винесена поза межами строків, передбачених ст. 467 МК України, що у свою чергу виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.
При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року по справі № 448/648/15-а за змістом частини першої статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 Митного кодексу України розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 Митного кодексу України, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 Митного кодексу України, не є вичерпним.
Верховний Суд зазначає, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
Використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а відтак, виявивши вказане порушення в певний час адміністративне стягнення за порушення митних правил застосоване відповідачем в межах строку, передбаченого статтею 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.
Таким чином, доводи заяви про те, що зі змісту статей 95, 467 та 470 Митного кодексу України порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, є триваючим правопорушенням, є обґрунтованими.
Згідно ст. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками. Таким чином, розгляд цих справ іншими посадовими особами митних органів не відповідають вимогам закону.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України винесення постанови у справі про порушення митних правил неправомочною особою є безумовною підставою для скасування такої постанови.
Відповідно до ст. 530 Митного кодексу України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики і сфері державної митної справи, а постанови центрального органу виконавчої влади, що і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову, внесенням подання прокурора або в порядку контролю.
Згідно ч. 1 ст. 529 Митного кодексу України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом (ч. 4 ст. 529 МК України).
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні . Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За ч. 4 цієї статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 10, 19, 46, 72, 77, 90, 242-246, 250-251, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 05 листопада 2020 року.

Суддя Гуревський В.К.