Справа № 440/4689/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4689/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області, третя особа: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області (далі - відповідач, Управління ДКСУ у м. Кременчуці), третя особа: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради (далі - третя особа), у якій просив:

- визнати протиправним рішення Управління Державної казначейської служби України в м. Кременчуці Полтавської області, викладене в листі від 22.07.2020 №02-33-10/465, про зупинення безспірного списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019;

- зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в м. Кременчуці Полтавської області провести безспірне списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №524/4446/17 стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2015 по 13.07.2017 в сумі 48 033,03 грн. На цій підставі Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист у справі №524/4446/17. 17.07.2020 стягувач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання судового рішення за виконавчим документом. Проте листом від 22.07.2020 №02-33-10/465 відповідач повідомив позивача про зупинення безспірного списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019.

Позивач вважав такі дії відповідача протиправними, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а тому за захистом своїх прав звернувся з цим позовом до суду та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4689/20, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.09.2020 до суду від Управління ДКСУ у м. Кременчуці надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з огляду на те, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 01.01.2021, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема, частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Вказував, що у листі відповідача від 02.09.2020 №02-33-06/524 Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради було повідомлено, що знаходження виконавчого листа на виконанні у Управління ДКСУ у м. Кременчуці не забороняє боржнику добровільно виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17. Отже, наразі враховуючи внесені зміни до законодавства відповідач тимчасово до 01.01.2021 не може здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів відповідно до положень Порядку №845.

18.09.2020 до суду від Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надійшли пояснення щодо позовної заяви, які представник третьої особи помилково визначив як відзив, у яких представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, зокрема на те, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 13.04.2020 №553-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" тимчасово, до 01.01.2021, не застосовується частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої передбачено здійснення Казначейством України безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №524/4446/17, зокрема, стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2015 по 13.07.2017 в сумі 48 033,03 грн.

11.05.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист у справі №524/4446/17.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №524/4446/17 від 10.06.2020 внесено виправлення до виконавчого листа від 11.05.2019, в частині строку пред`явлення до виконання.

17.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання судового рішення за виконавчим документом.

Листом від 22.07.2020 №02-33-10/465 відповідач повідомив позивача про зупинення безспірного списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019, оскільки відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 13.04.2020 №553-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" тимчасово, до 01.01.2021, не застосовується частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої передбачено здійснення Казначейством України безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

При цьому за частинами другою, четвертою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

За приписами частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

За унормуванням пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845), у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення), оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності), оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Пунктом 8 Порядку №845 окреслено: органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

В пункті 13 Положення №845 передбачено, що зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: зупинення судом виконання: виконавчого документа, рішення про стягнення коштів, звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником, наявності інших передбачених законом обставин.

Суд зазначає, що зупиняючи безспірне списання коштів за виконавчим листом, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 11.05.2019, відповідач виходив з того, що 18.04.2020 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", відповідно до абзацу 9 пункту 2 статті 2 Прикінцевих положень якого установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 01.01.2021, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема, частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Тобто, з моменту набрання чинності вказаним законом законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Водночас, Рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020 від 28.08.2020 положення абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 28.08.2020.

Як вказано в Рішенні №10-р/2020 від 28.08.2020: "5.1. У Конституції України визначено основні засади судочинства, зокрема й обов`язковість судового рішення; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (пункт 9 частини другої статті 129, частини перша, друга статті 129-1).

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012, перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012, перше речення абзацу восьмого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019).

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019).

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абзац другий частини сьомої).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Осовська та інші проти України" від 28.06.2018 (заява №2075/13 та інші) зазначив, що юридична визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судових рішень (параграф 26). Крім того, у пілотних рішеннях у справах "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 (заява №40450/04) та "Бурмич та інші проти України" від 12.10.2017 (заява №46852/13 та інші) цей суд вказав на системне невиконання остаточних судових рішень в Україні.

Конституційний Суд України вважає, що принцип поділу влади (стаття 6 Конституції України) очевидно зазнає порушення, якщо законодавчий орган своїм актом тимчасово зупиняє виконання остаточних судових рішень.

Отже, забезпечення виконання остаточного судового рішення є позитивним обов`язком держави, проте оспорюваним положенням Закону №553 унеможливлене здійснення Державною казначейською службою України безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду до 01.01.2021, що обмежує конституційне право особи на судовий захист.

Таким чином, положення абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №553 суперечить статтям 1, 6, 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 129-1 Конституції України.

Разом з тим, суд враховує, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 №294-IX зі змінами, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 28.08.2020 відпали обставини, що слугували підставою для зупинення безспірного списання коштів на підставі наданого позивачем виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Відтак. відповідач повинен вчинити визначені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком Порядку №845 дії щодо виконання наданого позивачем виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.05.2019 шляхом безспірного списання коштів.

За приписами пункту 14 Порядку №845 після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в частині зобов`язання Управління Державної казначейської служби України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити безспірне списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019.

В іншій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки оскаржене рішення Управління Державної казначейської служби України в м. Кременчуці Полтавської області, викладене в листі від 22.07.2020 №02-33-10/465, було прийнято у відповідності до вимог діючого на той момент законодавства.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, через те, що є особою з інвалідністю ІІ групи, підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області (вул. Небесної сотні, 23/8, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ), третя особа: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в м. Кременчуці Полтавської області (вул. Небесної сотні, 23/8, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) здійснити безспірне списання коштів за судовим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2019 у справі №524/4446/17 відповідно до виконавчого листа від 11.05.2019

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко