Справа № 160/10112/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, -
25.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому було відмовлено у зарахуванні періодів роботи для перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці номеру наказу про звільнення та у зв`язку з наявністю печатки СССР. Позивач зауважив, що трудова книжка оформлена належним чином, підстав для не зарахування означених періодів у відповідача не має. У зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.
27.08.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.10.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду із відзивом на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що в трудовій книжці позивача наявні недоліки, проте документи, що підтверджують трудовий стаж за відсутності трудової книжки, а також у випадку неправильних чи неточних записів про періоди роботи, відсутні. З огляду на це відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З 17.01.2017 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності (третя група) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
27.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.03.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №2858-3309/З-03/8-0400/20 повідомило позивача про неможливість зарахування періодів: з 25.01.1990 року по 01.12.1992 року (2 роки 10 місяців 6 днів) в Рембудуправлінні Ленінського району Дніпропетровського міськрембудтресту та з 15.12.1992 року по 23.11.1994 року (1 рік 11 місяців 8 днів) на заводі «Червоний Профінтерн», у зв`язку з відсутністю номеру наказу про звільнення та наявністю печатки СССР, відповідно.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Наданою належним чином засвідченою копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що оскаржуваний період, а саме з 25.01.1990 року по 01.12.1992 року позивач працював в Рембудуправлінні Ленінського району Дніпропетровського міськрембудтресту, проте 01.12.1992 року після звільнення з даного місця роботи в трудовій книжці позивача відсутній номера наказу про звільнення, проте запис дати наказу про звільнення присутній.
Щодо періоду роботи позивача з 15.12.1992 року по 23.11.1994 року на заводі «Червоний Профінтерн», суд звертає увагу, що відповідач при відмові в зарахуванні даного періоду для призначення пенсії за віком, керувався присутністю печатки СССР на записі цього періоду в трудовій книжці позивача.
Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу позивача для призначення пенсії за віком.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято протиправне рішення, яким необґрунтовано та протиправно не враховано до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 25.01.1990 року по 01.12.1992 року в Рембудуправлінні Ленінського району Дніпропетровського міськрембудтресту та з 15.12.1992 року по 23.11.1994 року на заводі «Червоний Профінтерн».
Судом відхиляються твердження відповідача про те, що дані періоди роботи позивача не взято до уваги через наявні недоліки при заповненні трудової книжки, оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії за віком.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наведене, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений згідно із квитанцією № ПН3128370.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно відмови у зарахуванні періодів роботи та призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , викладене в листі від 12.03.2020 року №2858-3309/З-03/8-0400/20.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи: з 25.01.1990 року по 01.12.1992 року (2 роки 10 місяців 6 днів) в Рембудуправлінні Ленінського району Дніпропетровського міськрембудтресту, з 15.12.1992 року по 23.11.1994 року (1 рік 11 місяців 8 днів) на заводі «Червоний Профінтерн» та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням цих періодів роботи.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський