Справа № 624/615/20
Суддя: Крапівка Т. В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 624/615/20
№ провадження 2-а/624/12/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капітана поліції Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області Лещенка Артема Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до капітана поліції Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області Лещенка А.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Згідно з позовом позивач просить визнати дії капітана поліції Лещенка А.В., щодо складання постанови серії БАА №023438 від 27.08.2020 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.1 ст.121 КУпАП незаконними та визнати постанову протиправною і скасувати її, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування позову зазначив, що 27.08.2020 близько 22-55 години, він керуючи автомобілем Mazda 3 рухався по вул. 1 Травня, смт. Кегичівка та був зупинений капітаном поліції Лещенком А.В. Підставою для зупинки був непрацюючий задній лівий габарит. Капітан поліції надав докази правопорушення, шляхом демонстрації відеозапису з власного відеореєстратора, на якому видно, що задній лівий габарит працює, а правий ні. Не зважаючи на це капітан поліції прийняв рішення про винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, посилаючись на порушення п.31.4.3 ПДР. До постанови позивачем було додане пояснення. Після того, як він розписався про ознайомлення з постановою, капітан поліції забрав її та в п.5 постанови намагався зробити виправлення. Після завершення винесення постанови на цьому ж місці ним був проведений технічний огляд автомобіля та усунено несправність неробочого заднього правого габариту. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим. Зі ст.268 КУпАП був ознайомлений частково. Розгляд справи проведений на місці, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує його права, передбачені ст.268 КУпАП. При накладенні розміру штрафу не було враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення. За таких обставин вважає, що його процесуальні права при розгляді справи були грубо порушені. Також зазначає, що постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не вказано дату, час та місце скоєння правопорушення, без долучення пояснень свідків.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 08 вересня 2020 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Позивач недоліки позовної заяви усунув. Ухвалою від 17 вересня 2020 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання, відповідачу наданий строк для подання відзиву.
Відповідач надав відзив, згідно з яким проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступних підстав. Позивачем у позові зазначено, що підставою для зупинки транспортного засобу поліцією був непрацюючий задній лівий габарит, але це не відповідає дійсності, що підтверджується записом з відеореєстратора. Під час керування позивачем транспортним засобом, на ньому не працював задній правий габарит, що являється порушенням п. а) 31.4.3 ПДР про, що водію було повідомлено відразу після зупинки транспортного засобу. Після підписання в своєму автомобілі позивачем постанови під якою знаходилась її копія, він дійсно взяв назад постанову для того, щоб дістати з-під неї копію та відірвати квитанцію для сплати штрафу, які відразу віддав водієві, ніяких виправлень в постанові не робив. Позивачем вказано, що він вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст. 122 КУпАП незаконне та необґрунтоване, хоча його до відповідальності за вказаними статями не притягувалось. Позивачем також зазначено, що він не зміг в повній мірі скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права встановлені ст. 268 КУпАП про, що свідчить наданий відеозапис. Крім того, позивач в постанові засвідчив своїм підписом те, що йому було роз`яснено його права та вони йому зрозумілі. Клопотання про бажання скористатися правовою допомогою захисника від водія не надійшло. Положення КУпАП не передбачено можливості перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення і позивач мав можливість скористатись правовою допомогою зателефонувавши юристу, який би прибув для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки майже весь час на місці зупинки транспортного засобу користувався мобільним телефоном. Неподання водієм клопотання про необхідність юридичної допомоги було розцінено як відсутність у водія потреби в правовій допомозі. Користуючись своїми правами водій виявив лише бажання власноручно написати пояснення з приводу порушення та ознайомитися з відеозаписом його фіксації. Позивачем також зазначено, що при накладенні штрафу не враховано особу порушника, його майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення про, що зазначено в ст. 33 КУпАП, хоча в наведеній статті вказано, що дані обставини не враховуються у випадку накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Також відповідач зазначив, що відомості про дату, час, місце та технічний засіб відеофіксації порушення зазначені. Зазначення відомостей про свідків в постанові та зобов`язання долучення до неї пояснень свідків нормами КУпАП не передбачено. До відзиву додано копію відеозапису.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, відповідач при зупинці його автомобіля, мав запропонувати йому на місці усунути неполадки з габаритом без накладення на нього адміністративного стягнення. Крім цього, вважав, що відеозапис, наданий відповідачем, є неналежним доказом у справі, оскільки в постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначений технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись за обставини викладені у відзиві. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено його обов`язку пропонувати усунути неполадки автомобіля без притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Судом встановлено, що 27 серпня 2020 року о 23-08 годині начальником СВПЛ №1 Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції Лещенком А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 023438, відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Як вбачається зі змісту вказаної постанови, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 27 серпня 2020 року о 22-55 годині рухався по вул. 1 Травня в смт. Кегичівка, Харківської області, при цьому на транспортному засобі не працював задній правий габаритний вогонь, тобто режим роботи зовнішнього приладу не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху.
Прядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 31.1. Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Пунктом 31.4. Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, пункт 31.4.3. зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Відповідно до пункту 31.5. Правил дорожнього руху, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Згідно пункту 31.6.б Правил дорожнього руху, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Слід зазначити, що згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У підтвердження факту вчинення позивачем порушення п. 31.4.3 Правил дорожнього руху відповідачем були надані матеріали відеофіксації з якого вбачається, що транспортний засіб Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 27 серпня 2020 року о 22-55 годині рухався, з непрацюючим заднім правим габаритом.
Частиною 2 статті 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Згідно ст. 31 вказаного Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як: зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно пунктів 2, 3 розділ ІІ Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.
Відповідно до пункту 6 розділу VIII Інструкції, дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції.
Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки.
У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 2 ст. 62 Конституції України, правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06.12.1988) зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. (п. 21 рішення).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення заявлена безпідставно. Належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, оскільки не містить відомості про технічний засіб яким здійснено відеозапис правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем також не надано будь-якого доказу на правомірне використання відеореєстратора, оскільки жодних документально підтверджених відомостей щодо цього технічного засобу суду не надано.

Відтак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем вимог ПДР України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАА № 023438 від 27 серпня 2020 року незаконними не підлягають задоволенню, оскільки перелік ч. 3 ст. 286 КАС України є вичерпним та не передбачає собою визнання дій відповідача незаконними.

Керуючись статтями 7, 9, 72, 77, 90, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до капітана поліції Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області Лещенка Артема Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №023438 від 27.08.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кегичівський районний суд Харківської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: капітан поліції Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області Лещенко Артем Вікторович, місцезнаходження: Харківська область, Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. Волошина, 26.

Суддя Т.В. Крапівка