Справа № 120/1965/20-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1965/20-а
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.
Суддя-доповідач - Франовська К.С.
05 листопада 2020 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Матохнюка Д.Б. Совгири Д. І. ,
за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди,

В С Т А Н О В И В :
08 травня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась в суд з позовом до колишнього командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 про відшкодування 42 045,38 грн. шкоди, завданої виплатами поновленому на посаді судовим рішенням військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки суд дійшов висновку, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 року вказану ухвалу скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.08.2020 року відповідачем подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

28.08.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив у якій порушено клопотання про поновлення пропущеного строку з посиланням на поважність причин пропуску встановленого законом строку.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для вирішення спору, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог військова частина НОМЕР_1 зазначає, що судом першої інстанції неправильно визначено дату початку перебігу строку звернення до суду, оскільки такою датою військова частина вважає 27.04.2020 року, оскільки саме з цієї дати військовій частині стало відомо про відмову ОСОБА_1 добровільно відшкодувати заподіяну шкоду і виникло право на звернення до суду. Заявник вважає, що у цій справі було застосовано досудове врегулювання спору в силу приписів ч.4 ст.10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", на що суд уваги не звернув.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 17 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року, у справі № 802/1319/16-а позов військовослужбовця ОСОБА_2 задовольнив частково.

Визнав протиправним і скасував пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 від 30 червня 2016 року № 56 «Про результати службового розслідування за фактом затримання військовослужбовців військової служби за контрактом» про накладення на водія автомобільної роти автомобільного батальйону солдата ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю за порушення вимог статей 11, 13, 49 Закону України «Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України» та статті 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Визнав протиправним і скасував пункт 5 параграфу 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника 137 об`єднаного центру матеріально-технічного забезпечення полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 30 червня 2016 року № 27-РС про звільнення з військової служби в запас за підпунктом «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) солдата ОСОБА_2 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону.

Визнав протиправним і скасував наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 02 липня 2016 року № 148 про виключення солдата ОСОБА_2 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону, зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Поновив ОСОБА_2 на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2016 р. та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 р. залишені без змін.

На виконання судового рішення ОСОБА_2 виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 42035,38 грн.

В лютому 2020 року за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 було складено аудиторський звіт №234/3/3аз, від 28 лютого 2020 року, за висновками якого встановлено факт матеріальних збитків, заподіяних виплатою 42,05 тис. грн. та запропоновано вжити заходи щодо відшкодування виплаченої суми.

Також, з метою встановлення винних осіб, чиї дії (бездіяльність) стали причиною виникнення заподіяння шкоди військовій частині НОМЕР_1 , на підставі наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2020 № 17 та від 14.02.2020 № 55 проведено службове розслідування, у висновку якого зазначено про необхідність вжиття заходів щодо подання регресного позову до полковника ОСОБА_1 .

Акт службового розслідування затверджений 11.03.2020 року.

Отже, у даній справі спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому при обчисленні строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 цього Кодексу).

Відтак, з наступного дня після затвердження акту службового розслідування,- 12 березня 2020 року розпочав перебіг місячного строку для звернення військової частини до суду з адміністративним позовом. Закінчився цей строк 12 квітня 2020 року.

До суду позивач звернувся лише 08 травня 2020 року, тобто з пропуском встановленого строку.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку, викладеному у відповіді на відзив (а.с.164), позивач не навів жодної поважної причини, яка б перешкодила звернутись з позовом у встановлений законом строк.

Посилання про застосування досудового порядку вирішення спору не може бути прийнято судом, оскільки досудовий порядок вирішення спорів у цій категорії справ законом не передбачений.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, а також звертає увагу на ненаведення позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність причин пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду .

Натомість колегія суддів звертає увагу, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позову без розгляду.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 листопада 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Совгира Д. І.