Справа № 420/7802/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7802/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 1 червня 2020 року стовідсоткової різниці між місячним розміром підвищеної пенсії.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатили ОСОБА_1 з 1 червня 2020 року стовідсоткову різницю між місячним розміром підвищеної пенсії щомісячно до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в березні 2018 року посадові особи ГУПФ в Одеській області при перерахунку пенсії, порушили норми Закону України 2262 і самовільно зменшили відсоток грошового утримання з 85 на 75, що призвело до недоотримання пенсії в сумі 54.275.97 грн.

21.01.2020 року Одеський окружний адміністративний суд зобов`язав ГУПФ в Одеській області перерахувати пенсію виходячи з 85 % грошового утримання. З 1 червня 2020 року позивач отримує пенсію виходячи з 85 % грошового утримання. На його думку, незаконно утримана, а фактично вкрадена частина пенсії перетворена в якусь ефемерну доплату - не повернута.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України 1088 від 24.12.2019 року, з 1 січня 2020 року щомісячно виплачується 100 відсоткове підвищення пенсії.

З 1 червня 2020 року ГУПФУ в Одеській області перерахована пенсія у розмірі 85% грошового забезпечення 7251.84 грн в сумі 6164.06 грн. Таким чином, різниця щомісячного підвищення складає 2678.56 грн (6164.06-3485.50). З 1червня 2020 року по сьогоднішній день позивач щомісячно отримує 7754.85 грн.: підвищена 85 % пенсія 6164.06+1590.79 - це стовідсоткове щомісячне підвищення при розрахунку пенсії з 70 відсотків грошового забезпечення. Відповідно постанови КМУ №1088, ГУПФУ в Одеській області повинно було нарахувати і виплатити пенсію так: пенсія з 85% грошового забезпечення - 6164.06 + 2678.56=8842.62 грн., а фактично виплачує на 1088.77 грн менше.

Незважаючи на те, що згідно Закону України " Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 року постанови КМУ є обов`язковими для виконання, посадові особи ГУПФ в Одеській області другий раз порушили правову норму, не виконали вимоги постанови і стовідсоткове щомісячне підвищення пенсії не нарахували і не виплачують, причину невиконання не пояснили і рекомендували звернутися до суду. Позивач вважає, що станом на 1 жовтня 2020 року йому недоплачено 6256.62 грн щомісячного підвищення пенсії, а загальна сума незаконно утриманої, вкраденої посадовими особами ГУПФ в Одеській області пенсії складає 60.802.59 грн.

Таким чином, Позивач вважає дії Відповідача щодо ненарахування та невиплати йому з 1 червня 2020 року стовідсоткової різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, протиправними, а тому у позові просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.09.2020 року від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

В обґрунтування зазначено, що Головним управлінням перерахунок пенсії Позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

Заяви чи клопотанння сторін.

30.09.2020 року від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії судом не вчинялись.

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та повідомлено сторін, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Обставини справи.

З 1 січня 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ в Одеській області) Позивачу було проведено перерахунок пенсії та здійснено виплату перерахованої пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», однак, при проведені вказаного перерахунку зменшено основний розмір пенсії з 85 % до 70 %, починаючи з 01.01.2016 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року(справа 420/7242/19) визнано противоправними дії ГУПФ в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо зменшення основного розміру пенсії до 70 % грошового забезпечення з 1 січня 2016 року. Суд зобов`язав ГУПФ в Одеській області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85 % грошового забезпечення.

Позивач у позові зазначає, що на виконання рішення суду, ГУПФУ в Одеській області з 1 квітня 2020 року перерахувало Позивачу пенсію в розмірі 85 % грошового забезпечення і виплачує із значним зниженням щомісячного підвищення.

З 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, Позивач отримував пенсію з 70% грошового забезпечення 7251.84 грн. в сумі 5076.29 грн та 50% щомісячного розміру підвищення - 795.40 грн. загальна сума складала 5871.69 грн. З 1 січня 2020 року ГУПФУ в Одеській області нарахувало та виплачувало 100 % щомісячного розміру підвищення (5076.29+1590.79)

18 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Одеській області з заявою про те, щоб на виконання постанови КМУ №1088, йому виплатили за період з 1 червня 2020 року по 31 липня 2020 року стовідсоткову різницю між розміром підвищеної пенсії, а з 1 серпня 2020 року щомісячно з основним розміром пенсії нараховували та виплачували стовідсоткову різницю між щомісячним розміром підвищеної пенсії до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Але, ГУПФУ в Одеській області проводити перерахунок відмовилось та рекомендувало звернутися до суду, а тому ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 10 Закону №2262-ХІІ, обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.

Згідно зі статтею 51 Закону №2262-ХІІ, позивач має право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За змістом наведеної норми Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями на встановлення умов, порядку перерахунку пенсій, а також встановлення розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідно до пункту 3 якої постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., N 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017;

з 1 січня 2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Кабінетом Міністрів України 24.12.2019 прийнято постанову №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", відповідно до підпункту 2 пункту 1 якої установлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, затверджено "Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103), відповідно до якого: пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (пункт 1).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (набрала чинності 24.02.2018) було встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Висновки суду.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також Закон № 2262-ХІІ) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з п.11 ч.1 ст.11 цього Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 19 квітня 2018 року у справі №800/442/17, від 19 квітня 2018 року у справі №800/440/17, від 25 квітня 2018 року у справі №711/7586/16-а, від 31 травня 2018 року у справі №587/300/16-а.

Рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до правової позиції, складеної Верховним Судом у постановах від 19.03.2018 року у справі № 9901/414/18, від 19.10.2020 року у справі №815/1294/16, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 03.08.2020 року по справі №9901/161/20.

Таким чином, саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Для того щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Так, судом встановлено, що Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 420/7242/19, яке набрало законної сили 27.02.2020, Позивачу 05.02.2020 зроблено перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ) та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, виходячи з розміру 85 % відповідних сум грошового забезпечення, в результаті якого нараховано доплату за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 в сумі 1087,77 грн, оскільки зазначене рішення суду підлягало негайному виконанню в частині стягнення пенсії за один місяць, а 02.03.2020 у зв`язку з набранням рішенням законної сили нарахована доплата за період з 01.02.2016 по 31.03.2020 в сумі 54388,50 грн.

Тобто, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 Головним управлінням нараховано за період з 01.01.2016 по 31.03.2020 суму у розмірі 55476,27 грн.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили з 27.02.2020 по 31.03.2020 в сумі 1200,30 грн виплачена разом з пенсією 06.04.2020 року.

Відповідно до розрахунку, який наданий відповідачем до відзиву, доплата за період з 01.01.2016 по 26.02.2020 в сумі 54275,97 грн. підлягала виплаті згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Інформація про виконання рішення по справі № 420/7242/19 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Таким чином, покладені судом зобов`язання, Відповідачем виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на відповідача.

Суд зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом, Позивач посилався на невиконання Головним управлінням вимог пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" щодо виплати йому з 01.06.2020 щомісяця 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Виплата перерахованих пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводиться з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017;

з 1 січня 2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку, Головним управлінням на виконання вимог пункту 3 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103, обчислено відкладену виплату за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 загалом у розмірі 38178,96 грн.

Дану суму обчислено як добуток різниці між фактично виплаченою позивачу у зазначений період пенсією, щомісячний розмір якої становив 3485,50 грн, та сумою пенсії, що належала виплаті у розмірі 5076,29 грн (5076,29 грн - 3485,50 грн = 1590,79 грн).

У свою чергу, загальну суму відкладеної виплати у розмірі 38178,96 грн. визначено виплачувати у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - у розмірі 795,40 грн. щомісячно, а з 01.01.2020 по 01.06.2021 - у розмірі 1590,79 грн щомісячно.

Враховуючи зазначене, Відповідачем має бути забезпечено виплату Позивачу коштів урозмірі 38178,96 грн.

Відповідно до скріншоту з електронної пенсійної справи Позивача, щодо відкладеної виплати, Позивачу виплачено відкладену виплату за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 у розмірі 9544,8 грн., а за період з 01.01.2020 по 25.09.2020 у розмірі 23861,91 грн .

Залишок відкладеної виплати станом на 25.09.2020 складає 14317,05 грн.

Тобто, Відповідачем підтверджено виплату пенсії Позивачу за вислугу років:

- з 01.01.2019 обчисленої загалом у розмірі 5871,69 грн, з них: 5076,29 грн. - основний розмір пенсії, 795,40 грн - відкладена виплата;

- з 01.01.2020 обчисленої загалом у розмірі 6667,08 грн, з них: 5076,29 грн - основний розмір пенсії, 1590,79 грн - відкладена виплата.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем підтверджено, що у складі пенсійної виплати Позивачу з 01.01.2020 обчислена та виплачується відкладена виплата у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Суд звертає увагу, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 420/7242/19 Головним управлінням обчислено заборгованість з виплати пенсії Позивачу за період з 01.01.2016 по 26.02.2020 загалом у розмірі 54275,97 грн.

При цьому відкладену виплату за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 з розрахунку розміру пенсії за вислугу років між 85% та 70% грошового забезпечення включено до розрахунку на доплату, здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року.

Виплату заборгованості за період з 01.01.2016 по 26.02.2020 (у т.ч., і відкладеної виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 з розрахунку розміру пенсії за вислугу років між 85 % та 70% грошового забезпечення) повинно бути проведено після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Крім того, суд зазначає, що посилання Позивача на те, що розмір щомісячної доплати на виконання пп. 2 п. 1 Постанови КМУ від 24.12.2019 №1088 має визначатись як різниця між пенсією у розмірі 6164,06 грн., що належала до виплати позивачу з 01.01.2016, та фактично виплаченою пенсією у цей період у розмірі 3485,50 грн., є хибними, адже наведений самим Позивачем розрахунок не враховує порядку виконання рішення суду у справі № 420/7242/19, на виконання якого Позивачу обчислена доплата до пенсії у розмірі 54275,97 грн.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність порушення прав ОСОБА_1 та відповідно про необґрунтованість позовних вимог.

Решта доводів позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст 7, 9, 241-246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.