Справа № 440/4421/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4421/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

18 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач, Укртрансбезпека) про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) та скасування талону зважування від КП "Центр організації дорожнього руху", акту №024873 від 25.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагомих параметрів, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування б/н б/дати до ТТН №УТ-6327 від 24.07.2020, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №048333 від 25 липня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 перевізником вантажу є ТОВ "Пас-Транс", а тому відповідальність за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту повинен нести саме автомобільний перевізник, а не власник транспортного засобу. Позивач зауважив, що вантаж згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 є подільним, а законодавством передбачено обов`язок оформити дозвіл лише для неподільних вантажів. Також позивач акцентував увагу на тому, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного параметра більш ніж на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, однак автомобіль працівниками Укртрансбезпеки затриманий не був, плата за проїзд не вносилась. Крім того, позивач зазначив, що зважування транспортного засобу проведено КП "Центр організації дорожнього руху", яке не є територіальним підрозділом Укртрансбезпеки і не має повноважень на виконання подібних робіт. Вказував, що талон зважування, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагомих параметрів, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю мають окремі недоліки форми і змісту.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

29.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.32-38/, в якому представник Укртрансбезпеки заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначав, що 25.07.2020 при проведенні рейдової перевірки інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки перевірено транспортний засіб марки RENAULT, д.р.н. НОМЕР_1 ,, який перебуває у власності ОСОБА_1 та виявлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме, навантаження на одиночну вісь склала 12,2 при допустимих 11 т. Звертав увагу на тому, що товарно-транспортна накладна може оформлюватися суб`єктом господарювання без дотримання форми, тому матеріали були складені на власника ТЗ. Наголошував, що зважування транспортного засобу проводилося на повіреному автоматичному приладі для зважування дорожніх транспортних засобів, який відповідає свідоцтву про повірку. Вказував, що за результатами розгляду справи про порушення, за умови належного повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи, винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.09.2020 №187087 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Вважає. що Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті у частині позовних вимог про скасування талону зважування від КП "Центр організації дорожнього руху", акту №024873 від 25.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагомих параметрів, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування б/н б/дати до ТТН №УТ-6327 від 24.07.2020, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №048333 від липня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 позовну заяву у частині визнання незаконними дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

04.09.2020 позивач надав документи, якими усунув недоліки позовної заяви, що визначені в ухвалі суду від 19.08.2020, зокрема, у позовній заяві уточнено позовну вимогу про визнання дій незаконними та викладено вимогу у редакції: "визнати незаконними дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті ( його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля та оформленні його результатів).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом у частині позовних вимог про визнання протиправними дій. На підставі приписів частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, статей 257, 260, 262 КАС розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

02.10.2020 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що направлення на рейдову перевірку видано без оформлення відповідного наказу, ваговий контроль та оформлення документів провела особа, яка не мала на те законних підстав, відповідачем не надано доказів на підтвердження правовідносин з КП "Центр організації дорожнього руху", відповідач не повідомив органи Національної поліції про необхідність тимчасового затримання транспортного засобу, відповідачем не надано сертифікат відповідності вагів та паспорт вагів. Крім того, просив збільшити позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області від 07.09.2020 №187087.

26.10.2020 судом одержано клопотання, в якому відповідач просив закрити провадження у справі у частині позовних вимог про скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 29.09.2020 прийнято до розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про закриття провадження у справі повернуто заявнику без розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки RENAULT, моделі T 430, тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, а також спеціалізованого напівпричіпу KOGEL, моделі SVKA 24, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 /а.с.14/.

Згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 перевізник - ТОВ Пас-Транс" здійснював перевезення вантажу, зазначеного у накладній, з пункту навантаження - Тернопільська область, с. Острів, вул. Промислова,3 до пункту розвантаження -Київська область, м. Березань, вул. Маяковського,10, вантажовідправник - ТОВ "Торговий дім "Карпатські мінеральні води", вантажоодержувач - ТОВ "АДК ЛЛІР" /а.с.12/.

25.07.2020 о 12:48 на 36 км а/д Київ - Чоп, на підставі направлення на рейдову перевірку від 24.07.2020 №000210 /а.с.48/ та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 20.07.2020 по 26.07.2020 /а.с.49/, інспекторами Укртрансбезпеки Червінка А. та Очич М. проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT, моделі T 430, тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач-Е, ДНЗ НОМЕР_1 , 2014 року випуску, а також спеціалізованого напівпричіпу KOGEL, моделі SVKA 24, 1999 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_1 , під час якої встановлено перевезення вантажу ТТН №УТ-6327 від 24.07.2020, відправник ТОВ "Торговий дім "Карпатські мінеральні води", одержувач ТОВ "АДК ЛЛІР", перевізник не забезпечив водія оформленим дозволом, який дає право на рух дорогами України з перевищенням вагових параметрів. Навантаження на вісь - 12,2 т, що перевищує на 10,9 % від норми, що оформлено актом № 238462 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.07.2020 /а.с. 40/. Акт надано на ознайомлення водію ОСОБА_2 , який з актом ознайомлений, але від підпису відмовився, про що внесений відповідний запис до акту.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю в ході рейдової перевірки складено акт №024873 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.07.2020 /а.с.53/, довідку № 048333 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.07.2020 /а.с. 52/, в яких зафіксовано результати вагового контролю (навантаження на осі: 1) 7,160 т, 2) 12,200 т, 3) 6,300 т, 4) 6,260 т, 5) 6,320 т, повна маса транспортного засобу 38,240 т), розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування б/н б/дати до ТТН №УТ-6327 від 24.07.2020 /а.с. 51/.

Із талону зважування № 16400 від 25.07.2020 /а.с.51/ слідує, що зважування транспортного засобу з номерними знаками спереду НОМЕР_5 та ззаду НОМЕР_2 здійснювалося на ваговому комплексі, що належить КП "Центр організації дорожнього руху" о 12:26 25.07.2020. При цьому зафіксовано результати вагового контролю (навантаження на осі: 1) 7,160 т, 2) 12,200 т, 3) 6,300 т, 4) 6,260 т, 5) 6,320 т, повна маса транспортного засобу 38,240 т).

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П40М11305219, виданого ДП "Київоблстандартметрологія" Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 02.08.2019, чинного до 02.08.2020, підтверджено відповідність вагів автомобільних тензометричиних тип "Лахта - У "СВ-80000А/18" зав. №0616, виробник ТОВ "Метровес", власник - КП "Київдорсервіс". За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) відповідає вимогам ДСТУ EN 45501:2016 та експлуатаційної документації фірми-виробника, діапазон зважування: ПГЗ = 80 т, НмГЗ = 0,2 т, ціна поділки - 20 кг, похибка = 20 кг /а.с.49/.

Суд враховує, що рішенням IV сесії VIII скликання Київської міської ради від 23.03.2017 №21/2243 "Про перейменування комунального підприємства "Київдорсервіс" комунальне підприємство "Київдорсервіс" перейменовано у комунальне підприємство "Центр організації дорожнього руху".

Управлінням Укртранбезпеки у Полтавській області 02.09.2020 за вих. № 66715/33/24-20 надіслано на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 07.09.2020 з 10.00 до 12.00 /а.с.41-43/.

07.09.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 187087, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до ОСОБА_1 за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачено абз.15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано штраф у розмірі 17 000 грн /а.с. 39/.

Копію постанови надіслано на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) листом від 11.09.2020 № 69406/33/24-20 /а.с. 46-48/.

ОСОБА_1 , вважаючи дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті ( його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля та оформленні його результатів) та постанову від 07.09.2020 № 187087 протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-III (надалі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону № 2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року /далі Положення №103/, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно із пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

В силу положень частин 14 та 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктами 2, 3 та 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (надалі - Порядок № 1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктом 12 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

За змістом пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 19 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Пунктами 20 та 21 Порядку № 1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Необхідно зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, також визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування врегульовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМУ від 27 червня 2007 р. № 879 (надалі - Порядок № 879).

За визначенням пп. 2, 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

За змістом пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктами 21 та 22 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Згідно із частиною 4 статті 48 Закону № 2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно із абз. 15 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом пунктів 25, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених норм законодавства свідчить, що державний контроль на транспорті здійснюється органами Укртрансбезпеки шляхом проведення планових, позапланових, рейдових перевірок, а також здійснення габаритно-вагового контролю, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів великовагових та великогабаритних транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу визначена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Стосовно доводів позивача про незаконність дій посадових осіб Укртрансбезпеки при здійсненні габаритно-вагового контролю і оформленні його результатів суд зазначає наступне.

Так, позивач вказував, що зважування транспортного засобу проведено КП "Центр організації дорожнього руху", яке не є територіальним підрозділом Укртрансбезпеки і не має повноважень на виконання подібних робіт.

Суд зауважує, що згідно із пунктом 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктом 4 Порядку №879 визначено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю можуть залучати до його проведення власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Як встановлено судом, власником зважувального обладнання є КП "Київдорсервіс", який рішенням IV сесії VIII скликання Київської міської ради від 23.03.2017 №21/2243 "Про перейменування комунального підприємства "Київдорсервіс" перейменовано у комунальне підприємство "Центр організації дорожнього руху".

Беручи до уваги те, що нормами законодавства допускається залучення під час проведення габаритно-вагового контролю власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю, суд відхиляє доводи позивача щодо незаконності зважування транспортного засобу за участю КП "Центр організації дорожнього руху".

Водночас, суд враховує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підтвердження утримання зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані представником відповідача надано до суду копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П40М11305219, виданого ДП "Київоблстандартметрологія" Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 02.08.2019, чинного до 02.08.2020.

Щодо тверджень позивача про те, що предметом перевезення був подільний вантаж, щодо якого законодавством не передбачено обов`язку отримувати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правила перевезення) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно із пунктом 12.1 Глави 12 Правил перевезення при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно із пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема подільного вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Аналіз пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, свідчить, що встановлено обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також заборону на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення подільних вантажів.

Подібні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19 квітня 2018 року у справі № 814/1461/16.

З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача щодо не врахування під час перевірки подільності вантажу.

Стосовно посилань позивача на те, що транспортний засіб працівниками Укртрансбезпеки не був затриманий, хоч плата за проїзд не вносилась, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 879 вжиття заходів із затримання транспортного засобу покладене на відповідні підрозділи МВС, при цьому не здійснення заборони руху транспортного засобу не впливає на встановлення факту порушення габаритно-вагових обмежень.

Щодо доводів позивача про те, що складені документи за результатами здійснення габаритно-вагового контролю мали окремі недоліки форми і змісту, суд зазначає, що вказані документи не є предметом спору. Крім того, окремі недоліки документи не спростовують факту вчинення особою порушення вимог у сфері автомобільного транспорту та не можуть слугувати самостійною правовою підставою для скасування результатів перевірки в цілому.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання незаконними дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті ( його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля та оформленні його результатів) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд також зауважує, що визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті ( його територіального органу - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля та оформленні його результатів не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки належним способом захисту такого права є оспорювання правомірності рішення за результатами відповідної перевірки.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови від 07.09.2020 №187087, суд виходить з наступного.

За змістом абз. 15 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Враховуючи зміст вищенаведених норм можна дійти висновку, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються виключно до автомобільних перевізників.

Згідно із пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки RENAULT, моделі T 430, тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач-Е, ДНЗ НОМЕР_1 , 2014 року випуску, а також спеціалізованого напівпричіпу KOGEL, моделі SVKA 24, 1999 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Водночас, згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 перевізником вантажу є ТОВ "Пас-Транс".

В акті № 238462 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.07.2020 зафіксовано, що перевезення вантажу здійснювалося згідно із ТТН №УТ-6327 від 24.07.2020.

Суд зазначає, що наявність або відсутність у перевізника права власності на транспортний засіб не є беззаперечною умовою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №802/1291/17-а.

Отже, автомобільним перевізником згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 є ТОВ "Пас-Транс", а не ОСОБА_1 , а тому застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 %, при перевезенні вантажу, згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020, без відповідного дозволу до ОСОБА_1 є безпідставним та суперечить конституційному принципу індивідуальної відповідальності.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що перевізником згідно з товарно-транспортною накладною №УТ-6327 від 24.07.2020 виступав ОСОБА_1 .

Відтак, постанова від 07.09.2020 №187087 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнята без урахування обставин, що мали значення для її прийняття, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 у відповідній частині - підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» №1B7D5369M від 11.08.2020 /а.с.5/.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420, 40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання дій незаконними, визнання незаконною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області від 07.09.2020 №187087 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 грн 40 коп (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України .

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол