Справа № 542/1232/20
Суддя: Стрельченко Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року справа № 542/1232/20

провадження № 2-а/542/17/20

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.,

при секретарі Коркішко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Яковенка Олександра Васильовича до інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кушки Володимира Івановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Представник позивача Коваленка О.Ю., адвокат Яковенко О.В., звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 991047 від 28.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно оскаржуваної постанови 28.09.2020 року ОСОБА_1 , керуючи зернозбиральним комбайном марки CLAAS TUCANO 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за перевищення ширини його комбайна максимально дозволеної, за що було винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає, що відповідач неправомірно виніс постанову, оскільки працівники поліції не встановили факту того, що комбайн, яким керував ОСОБА_1 , є великогабаритним та не склали відповідного акту, передбаченого п.2.4.2 ПДР України. Крім того, вважає, що габаритно-ваговий контроль щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних є виключною компетенцією Укртрансбезпеки. Крім того, після винесення працівниками поліції постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, його транспортний засіб не був затриманий, а він продовжив рух. Тому просив постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу в судове засідання для розгляду по суті.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх відсутності та про задоволення позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Згідно наданого відзиву позов ОСОБА_1 не визнає та прохає відмовити в його задоволенні. Справу просить розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст. 205 КАС України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною першою, другою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змінами та доповненнями), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 28.09.2020 року інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кушкою В.І. винесено постанову серії ДПО18 № 991047, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 8).

Згідно вказаної постанови позивач ОСОБА_1 28.09.2020 року близько 14 год. 35 хв. по вул. Центральній біля буд. № 20 в с. Буняківка Козельщинського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом CLAAS TUCANO 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайн зернозбиральний (с/г техніка), ширина якого становила понад 3,75 м, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Частина 1 ст. 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній позивачем постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

Оскаржувана постанова не містить даних про розмір транспортного засобу.

Належність транспортного засобу до великогабаритного визначається саме за результатами габаритно-вагового контролю.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі по тексту Правила № 30).

У відповідності до п. 2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил № 30).

За визначенням пп. 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів , вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі по тексту Порядок здійснення габаритно-вагового контролю) габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Згідно з п. 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Отже, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється виключно у встановленому законом порядку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції, за результатами якого водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

У даному випадку, твердження відповідача про перевищення транспортним засобом CLAAS TUCANO 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , габаритних показників не підтверджені належним чином у передбачений законом спосіб.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів здійснення поліцейським патрульної поліції заміру габаритів транспортного засобу позивача. Також відсутні документи, що документально підтверджують габарити даного транспортного засобу, на які посилається відповідач.

Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, встановлених показаннями технічних приладів або технічних засобів, у підтвердження здійснення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення.

Наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозапис з нагрудної камери поліцейського суд не приймає до уваги, оскільки даний доказ був зазначений у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідності, але не долучений до неї.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 року.

Отже, факт порушення позивачем ПДР, а саме керування транспортним засобом, який по ширині перевищував 3,75 м, без надання позивачем для перевірки дозволу на участь в дорожньому русі великогабаритного транспортного засобу ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними та допустимими доказами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 991047 від 28.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Яковенка Олександра Васильовича до інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кушки Володимира Івановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 991047 від 28.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого адміністративного апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко