Справа № 400/4133/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

06 листопада 2020 р. № 400/4133/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши питання щодо закриття провадження в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє Миколаївська об`єднана організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, вул. Шевченка, 71, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601

третя особа:Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Миколаївська об`єднана організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (далі - Профспілка) звернулася в інтересах її члена ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У прохальній частині позовної заяви не зазначено дати та номера рішення, листа чи іншого документа, яким була оформлена оскаржувана відмова у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Ухвалою від 29.09.2020 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу час для усунення її недоліків.

На виконання ухвали від 29.09.2020 про залишення позовної заяви без руху Миколаївська об`єднана організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України надала до суду заяву, в якій, серед іншого, зазначено, що "після отримання Профспілкою 02.09.2020 відповіді Департаменту фінансово-облікової політики МВС України (вих. № 29180/15-2020) про відсутність підстав для повторного розгляду цього питання, профспілкою було прийнято рішення звернутися до суду за захистом прав члена профспілки ОСОБА_1 "

Зміст заяви, наданої на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, свідчив про те, що предметом оскарження є відмова, оформлена листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 02.09.2020 № 29180/15-2020.

Ухвалою від 19.10.2020 відкрив провадження в адміністративній справі. Також в ухвалі про відкриття провадження у справі суд, з посиланням на норми чинного законодавства, роз`яснив Профспілці її процесуальний статус як особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Одночасно у пункті 4 ухвали від 19.10.2020 про відкриття провадження у справі суд зобов`язав Профспілку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали письмово уточнити позовні вимоги, а саме: зазначити реквізити (дату та номер) рішення, листа чи іншого документа, яким була оформлена оскаржувана відмова у призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

02.11.2020 від Профспілки до суду надійшла заява від 01.11.2020 № 109 про уточнення позовних вимог у трьох примірниках, в якій Профспілка просить "розглянути позовні вимоги у наступній редакції:

2. Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, шляхом затвердження 11.07.2019 року висновку, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Заява про уточнення позовних вимог мотивована тим, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 у справі № 1440/2054/18, Управлінням МВС України в Миколаївській області був складений висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та направлено до Міністерства внутршніх справ України. Міністерством внутрішніх справ України 11.07.2019 відмовлено у погодженні висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та листом від 14.08.2019 № 15/2-Д-368 було повідомлено про прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Ознайомившись із заявою про уточнення позовних вимог, суд вважає, що провадження у справі належить закрити.

Питання щодо закриття провадження у справі суд розглянув у порядку письмового провадження, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи свідчать, що рішенням від 17.12.2018 у справі № 1440/2054/18 Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму.

Постановою від 12.06.2019 у справі № 1440/2054/18 (далі - Постанова від 12.06.2019) П`ятий апеляційний адміністративний суд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 змінив, виклавши абзац другий резолютивної частини зазначеного рішення у такій редакції: зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо прийняття рішення про призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.15 №850, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму».

Постанова від 12.06.2019 набрала законної сили 12.06.2019.

17.07.2019 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист на виконання Постанови від 12.06.2019.

11.07.2019, на виконання Постанови від 12.06.2019, Міністерство внутрішніх справ України затвердило висновок, яким прийняло рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Як свідчить заява про уточнення позовних вимог, Профспілка в інтересах ОСОБА_1 оскаржила до суду зазначене вище рішення Міністерства внутрішніх справ України від 11.07.2019, прийняте на виконання Постанови від 12.06.2019.

Тобто предметом оскарження є рішення відповідача, прийняте на виконання Постанови від 12.06.2019.

Згідно з частиною четвертою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість установлення судового контролю за виконанням судового рішення (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною восьмою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до належного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно неналежного, на його думку, виконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17.

З аналізу предмету спору у цій справі суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на забезпечення належного, на думку позивача, виконання іншого судового рішення, а саме: Постанови від 12.06.2019.

За вказаних обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення відповідача, прийнятого на виконання Постанови від 12.06.2019. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими Кодекс адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушені його права, свободи чи інтереси, то він може звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вищевказаної Постанови від 12.06.2019, або порушення його прав, свобод чи інтересів, він може звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17.

Зокрема, у цій постанові Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд застосовує до спірних правовідносин пункт четвертий частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України з наведених вище підстав, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17.

Суд не приймає посилання Профспілки на те, що саме вона, а не ОСОБА_1 є позивачем у цій справі, з огляду на таке.

У позовній заяві підстави звернення Профспілки до адміністративного суду обгрунтовані посиланням на членство ОСОБА_1 у Профспілці та положення пункту 2 розділу ІІ Статуту Всеукраїнської професійної спілки Міністерства внутрішніх справ України.

Текст позовної заяви свідчить, що вона подана Профспілкою з метою захисту прав члена Профспілки Дядюшка О.В., порушених рішенням відповідача від 11.07.2019. Жодних посилань на порушення оскаржуваним рішенням відповідача прав безспосередньо Профспілки у позові не наведено. Прохальна частина позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.11.2020 № 109, також свідчить про звернення Профспілкою до суду за захистом прав ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Отже, статус позивача має Дядюшко О.В. Профспілка має статус особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із статтею 19 Закону України від 15.09.1999 № 1045-XIV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ. Відповідні повноваження також передбачені у Статуті Всеукраїнської професійної спілки Міністерства внутрішніх справ України, затвердженому протоколом установчого з`їзду Всеукраїнської професійної спілки Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2017 № 1.

Відповідно до частини третьої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

За нормами статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Процесуальний статус, права органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, наведені у статті 54 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, предметом спору у цій справі є зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (той самий предмет, що у справі № 1440/2054/18), на тій самій підставі - звернення від 09.07.2018, за участю тих самих позивача та відповідача ( ОСОБА_1 та Міністерства внутрішніх справ України). Зокрема, спір між цими самими сторонами з тим самим предметом та тих самих підстав вирішений П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 12.06.2019 у справі № 1440/2054/18.

Також, як суд зазначив вище, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 400/4133/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна