Справа № 260/903/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 260/903/20 пров. № А/857/10991/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року, ухвалене суддею Ващиліним Р.О. у м. Ужгороді в письмовому провадженні, у справі № 260/903/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № від 17.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає те, що за результатами проведеної камеральної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення товариством строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб, у зв`язку з чим до позивача застосовано штрафні санкції. Проте, такі висновки товариство вважає безпідставними з огляду на те, що відсутність будь-якої заборгованості товариства зі сплати вказаного податкового зобов`язання підтверджується судовими рішеннями. Звертає увагу суду на те, що контролюючим органом нараховано штрафні санкції поза межами встановленого нормами Податкового кодексу України 1095-денного строку давності, що також свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № від 17.01.2020 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 48393,15 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто із відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань 1732,88 грн судових витрат.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що рішення суду першої інстанції винесене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з плати за землю за 2014-2016 роки та сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 09.09.2014 № контролюючим органом, нараховані поза межами строку, передбаченого ст. 102 ПК України. Вказує, що застосування штрафних санкцій, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України напряму залежать від настання юридичної події (сплати суми податкового боргу). Вказана перевірка була проведена з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України. Строк можливості нарахування штрафних санкцій за порушення вимог ст.57 ПК України обчислювався контролюючим органом за перевірений період, починаючи з першого вчиненого ТОВ «Іршавський завод продтоварів» погашення податкового боргу з земельного податку в межах ст. 102 ПК України. Тому вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте 17.01.2020, у той час, коли перший зафіксований факт несвоєчасної сплати в акті перевірки це 818,35 грн податкового боргу з земельного податку за жовтень 2014 року (узгодженого згідно з податковою декларацією з плати за землю на 2014 рік), який ТОВ «Іршавський завод продтоварів» сплатило 19.01.2017.

За правилами частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що посадовою особою Головного управління ДПС у Закарпатській області проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" земельного податку з юридичних осіб за податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок) на 2014 2017 роки та податковим повідомленням-рішенням від 09.90.2014 № , за результатами якої складено акт №1856/04-03/707/00412139 від 28.12.2019.

Згідно з висновками акту перевірки дані такої свідчать про несвоєчасну сплату ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" земельного податку з юридичних осіб за деклараціями на 2014 2017 роки та податковим повідомленням-рішенням від 09.90.2014 № .

За результатами проведеної камеральної перевірки у зв`язку з виявленими порушеннями ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.01.2020, яким, за порушення встановленого строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб у розмірі 293506,35 грн, визначеного п. 57.3 ст. 57 розділу ІІ, п. 287.3 ст. 287 розділу ХІІ Податкового кодексу України (далі ПК України) та на підставі ст. 126 ПК України, застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 58701,27 грн.

Не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" скористалося правом на його адміністративне оскарження та подало скаргу до Державної податкової служби України (арк. спр. 15).

За наслідками адміністративного оскарження ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" рішенням Державної податкової служби України №11288/6/99-00-08-05-06-06 від 27.03.2020 податкове повідомлення-рішення № від 17.01.2020 залишено без змін.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з плати за землю за 2014 2016 роки та податкового повідомлення-рішення від 09.09.2014 № контролюючим органом нараховані поза межами строку, передбаченого ст. 102 ПК України, а тому визнав оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині нарахованої суми штрафних санкцій у розмірі 48393,15 грн. є протиправним та таким, що який необхідно скасувати.

Щодо застосованих до позивача штрафних санкцій за порушення строків сплати земельного податку за землю за 2017 рік, то суд визнав, що такі застосовані у межах передбаченого ст. 102 ПК України строку.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

За визначенням статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відомостями інтегрованої картки платника податків встановлено і такі обставини не спростовані позивачем, що ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" податкові зобов`язання з плати за землю за податковими деклараціями від 20.02.2014 № , від 15.02.2015 № , від 17.02.2016 № , від 17.02.2017 № , а також узгодженим за результатами судового оскарження податковим повідомленням-рішенням від 09.09.2014 № (постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі №807/3006/14 набрала законної сили 18.12.2014) сплачено з порушенням встановлених статтями 57 та 287 ПК України строків.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що самостійно зазначаючи суми грошового зобов`язання у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях, ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" узгодило суми податків, що підлягають сплаті до бюджету.

За визначенням пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, штрафні санкції за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням платника податків.

Згідно з пунктом 113.1 ст. 113 ПК України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (п. 113.3 ст. 113 ПК України).

Приписами пункту 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 114 ПК України унормовано, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Під час застосування статті 102 ПК України Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що приписи пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Наведену правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі №824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Відтак, ТОВ "Іршавський завод продовольчих товарів" мав обов`язок щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року самостійно обчислити суму земельного податку та подати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік, зокрема, за 2014 рік до 20.02.2014 р., за 2015 рік 20.02.2015 р., за 2016 рік 20.02.2016 р. та за 2017 рік 20.02.2017 р.

Проте, як встановив суд, штрафні санкції за порушення вищезазначених граничних строків сплати податку, в тому числі нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 09.09.2014 №, застосовані контролюючим органом відповідно до податкового повідомлення-рішенням № від 17 січня 2020 року поза межами встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку, відтак суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині нарахованої суми штрафних санкцій у розмірі 48393,15 грн є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Разом з тим, з урахуванням встановлених фактичних обставин та наведених вище висновків податкове повідомлення-рішенням № від 17.01.2020 в частині застосування штрафних санкцій за порушення строків плати за землю за 2017 рік необхідно залишити в силі як таке, що прийняте у межах визначеного ст. 102 ПК України строку.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у справі № 260/903/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 06.11.2020 року.