Справа № 440/46/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 440/46/20

адміністративне провадження № К/9901/23424/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №440/46/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену у листі від 25 жовтня 2019 року № Б-9/оп в частині відмови ОСОБА_1 у працевлаштуванні в органах Національної поліції, зобов`язати працевлаштувати ОСОБА_1 в органах Національної поліції.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області у працевлаштуванні ОСОБА_1 в органах Національної поліції, викладену у листі від 25 жовтня 2019 року № Б-9/Оп;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням позивач 10 вересня 2020 року надіслав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), в якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 5 жовтня 2020 року залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, приведеної у відповідність переліченим вище вимогам КАС України, зазначивши підставу для касаційного оскарження судового рішення, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження з викладенням доводів на їх підтвердження і надати її копії з додатками відповідно до кількості учасників справи.

У встановлений судом строк скаржник надіслав на адресу Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додав касаційну скаргу у новій редакції.

Зі змісту касаційної скарги у новій редакції вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зокрема, скаржник вважає, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі №21-237а11, від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14, від 19 січня 2016 року у справі №810/1783/13-а, а також висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №821/3724/15-а.

Отже, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду.

Дослідивши надіслану касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за потрібне повернути її заявнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Верховний Суд встановив, що на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2020 року скаржник у касаційній скарзі в новій редакції зазначив, що підставою для касаційного оскарження є пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме: судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду.

Так, позивач посилається на постанови Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі №21-237а11, від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14, від 19 січня 2016 року у справі №810/1783/13-а, а також постанову Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №821/3724/15-а, предметом судового розгляду у яких були вимоги фізичних осіб про скасування наказів щодо їх звільнення із займаних посад.

Водночас, у справі, в якій подано цю касаційну скаргу, предметом оскарження є рішення Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відмову позивачу у працевлаштуванні в органах Національної поліції.

Отже, висновки Верховного Суду України у справах №21-237а11, №21-484а14 і №810/1783/13-а, а також висновки Верховного Суду у справі №821/3724/15-а зроблено за відмінних правовідносин, що виключає можливість касаційного перегляду цієї справи з підстав передбачених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що скаржник не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 5 жовтня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху щодо визначення передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) для касаційного оскарження та викладення відповідних обґрунтувань, а отже касаційну скаргу належить повернути.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За наведених обставин касаційну скаргу потрібно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №440/46/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

..........................

...........................

..........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду