Справа № 480/5657/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року Справа №480/5657/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування підпункту наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до прокуратури Сумської області ( далі - відповідач, прокуратура), в якій просить визнати протиправним та скасувати п. п. 6 п. 6 наказу прокурора Сумської області від 22.07.2020 № 174к про преміювання прокурорів прокуратури Сумської області за липень 2020 року в частині зменшення середньо визначеного розміру премії до заробітної плати за липень 2020 та встановлення премії у розмірі 53 % керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ; зобов`язати здійснити перерахунок розміру преміальних виплат керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за липень 2020 у розмірі 75 % та виплатити недонараховану різницю в середньомісячному розмірі премії до місячної заробітної плати за липень 2020 року.

Ухвалою від 04.09.2020 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 15.09.2020 відмовлено у клопотанні представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 16.10.2020 витребувано додаткові докази. Ухвалою суду від 26.10.2020 замінено назву відповідача по справі, а саме з «Прокуратури Сумської області» на «Сумську обласну прокуратуру»

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача було безпідставно зменшено розмір премії за порушення, які позивач не вчиняв. Так, після перевірки стану дотримання правил внутрішнього службового розпорядку в Роменській місцевій прокуратурі було складено довідку, в які відображено, що позивач був відсутній на робочому місці, про причини неявки на роботу прокурора області не повідомив, у подальшому, у телефонному режимі начальнику відділу роботи з кадрами зазначив, що перебуває на прийомі лікаря. Позивач не погоджується із висновками відповідача щодо порушення Правил внутрішнього службового розпорядку, у зв`язку із чим в подальшому йому було зменшено розмір премії. Такі висновки позивач вважає безпідставними та необґрунтованими, підстав для зменшення йому розміру премії у відповідача не було, позивач був відсутній у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, про свою відсутність позивач повідомляв в телефонному режимі керівництво.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що преміювання працівників органів прокуратури є правом керівника, яке він реалізує на власний розсуд, а у разі неналежного виконання працівниками службових обов`язків, керівники самостійних структурних підрозділів регіональних прокуратур та керівники місцевих прокуратур складають рапорти з обґрунтувань підстав та відсотка, на який пропонується зменшити розмір премії. Доводи позивача про відсутність об`єктивних підстав до зниження відсотка преміальних виплат за липень 2020 року підтверджено тим, що перевірка здійснена правомірно, в діях позивача виявлено порушення вимог абз.3 п.2 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку, а саме відсутність на робочому місці 22.06.2020 о 9-00 та неповідомлення про причини своєї відсутності завчасно, до початку робочого дня, безпосереднього керівника - прокурора області у зв`язку із чим позивачу було зменшено розміру преміальних виплат. Таким чином відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним, а позовні вимоги - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 , проходить публічну службу на посаді керівника Роменської місцевої прокуратури, що підтверджується копією відповідного посвідчення від 15.12.2015.

Під час проходження публічної служби позивачем, 23.06.2020 була складена довідка про результати перевірки стану дотримання Правил внутрішнього службового розпорядку в Роменській місцевій прокуратурі. Відповідно до довідки від 23.06.2020, начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Сумської області ОСОБА_2 22.06.2020 здійснено перевірку дотримання Правил внутрішнього службового розпорядку в Роменській місцевій прокуратурі. Під час перевірки встановлено, що о 9-00 був відсутній на робочому місці керівник Роменської прокуратури ОСОБА_1 , який, в порушення вимог п.2 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів прокуратури Сумської області, погоджених із профспілковим комітетом прокуратури Сумської області 17.01.2017 та затверджених наказом прокурора Сумської області №3 від 18.01.2017, про причини неявки на роботу прокурора області не повідомив. Згодом, у телефонному режимі начальнику відділу роботи із кадрами ОСОБА_2 зазначив, що перебуває на прийомі лікаря. Начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Сумської області ОСОБА_2 запропоновано застосувати захід дисциплінарного впливу у вигляді зменшення розміру премії у липні 2020 року на 30 відсотків.

Позивачем на зазначеній довідці 03.07.2020 викладено письмові зауваження та незгода із висновками перевіряючої, зазначено, що з 22.06.2020 перебував на лікарняному, вранці була повідомлена начальник відділу роботи із кадрами, пізніше прокурор області в телефонному режимі.

На підставі зазначеної довідки від 23.06.2020 прокурором Сумської області прийнятий Наказ №174к від 22.07.2020 «Про преміювання», згідно з пунктом 6 якого, зменшено керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 середньо визначений розмір премії до місячної заробітної плати за липень 2020 та встановлено премію у розмірі 53 відсотка.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України, визначаються Законом України "Про прокуратуру".

Відповідно до статті 7 вказаного Закону, систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Статтею 12 Закону передбачено, що перелік та територіальна юрисдикція окружних прокуратур визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Повноваження керівника окружної прокуратури визначені статтею 13 Закону України "Про прокуратуру", згідно з якою, керівник окружної прокуратури:

1) представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

2) організовує діяльність окружної прокуратури;

3) у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у окружній прокуратурі;

4) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів окружної прокуратури;

41) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

42) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

5) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник окружної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

Заробітна плата прокурора регулюється Законом України "Про прокуратуру" ( далі - Закон), не може визначатися іншими нормативно-правовими актами та складається з посадового окладу, премій і надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці (стаття 81 Закону).

Матеріалами справи підтверджується, що Наказ від 22.07.2020 №174к винесений відповідно до постанови КМУ №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури», Положення про преміювання працівників органів прокуратури, директора та заступника директора Тренінгового центру прокурорів України, затвердженого наказом Генерального прокурора №131 від 03.07.2020, Положення про преміювання державних службовців прокуратури Сумської області», затверджене наказом прокурора Сумської області №63 від 25.04.2017, Закону України «Про державну службу».

Так, наказом Генерального прокурора №131 від 03.07.2020 було затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, директора та заступника директора Тренінгового центру прокурорів України. Преміювання працівників органів прокуратури регіональних, місцевих, військових прокуратур до їх переведення до обласних, окружних та спеціалізованих (на правах обласних та окружних) прокуратур здійснюється згідно з Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2017 № 234, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.08.2017 за № 1028/30896. Визнано таким, що втратив чинність, наказ Генерального прокурора від 21.01.2020 № 36 «Про затвердження Положення про преміювання працівників органів прокуратури». ( п.п.1-3 наказу №131 від 03.07.2020).

Підстави і порядок преміювання прокурорів, слідчих, працівників, що виконують функції з обслуговування, службовців, робітників органів прокуратури, визначаються Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим Наказом Генеральної прокуратури України № 234 від 09.08.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.08.2017 за № 1028/30896.

Пунктом 2 розділу І вказаного Положення встановлено, що преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці. На виконання пункту 4 розділу І Положення, розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника, члена Комісії та їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до посадового окладу або місячної заробітної плати працівника (крім доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника) і члена Комісії. При цьому, згідно з пунктом 6 розділу І, у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується взагалі.

Відповідачем правомірність зменшення розміру премії зазначено порушення позивачем трудової дисципліни, а саме порушення вимог п.2 розділу ІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку, зазначено, що керівники місцевих прокуратур зобов`язані контролювати присутність на роботі прокурорів упродовж робочого дня. Про свою відсутність на роботі прокурор повідомляє безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами. У разі недотримання прокурором цих вимог складається акт про його відсутність на робочому місці. При ненаданні прокурорів доказів поважності причин відсутності на роботі він повинен подати письмові пояснення на ім`я прокурора області щодо причин своєї відсутності.

На вимогу суду відповідачем надано акт від 22.06.2020 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, який свідчить про те, що 22.06.2020 керівник Роменської місцевої прокуратури був відсутність на робочому місці з 09-00 до 09-45 без попередження про причини відсутності.

Разом із тим, відповідачем також надано табель обліку використання робочого часу з 01.06.2020 по 30.06.2020, який свідчить про те, що з 22.06.2020 по 26.06.2020 позивач був відсутній на робочому місці у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Позивачем та відповідачем надано копію листка непрацездатності серія АДО №254059, який підтверджує, що позивач з 22.06.2020 по 26.06.2020 перебував на лікарняному, лікарем зазначено стати позивачу до роботи з 27.06.2020.

Таким чином 22.06.2020, в день перевірки та фіксуванні відповідачем у відповідному акті відсутності на робочому місці позивача, позивач перебував на лікарняному.

Про свою відсутність на роботі, як зазначає позивач, він повідомив 22.06.2020 о 09-02 начальника відділу кадрів прокуратури області Фролову С.І., якій також повторно позивач зателефонував об 11-16., а також безпосереднього керівника у засобами телефонного зв`язку о 10:28, за телефонними номерами, зазначеними в телефонному довіднику органів прокуратури Сумської області, про що надано відповідну роздруківку ПрАО «ВФ Україна» із детальним зазначенням часу, номерів з`єднання абонентів, згідно листа від 02.09.2020 № СС1672.02.09. Доказів на спростування тверджень позивача відповідачем не надано.

Таким чином позивач був з поважних причин відсутній на робочому місці у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, а про свою відсутність повідомляв уповноважених осіб, а тому в діях позивача відсутні порушення п. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного наказу критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині скасування п.п. 6 п. 6 наказу №174к від 22.07.2020 про зменшення середньо визначеного розміру премії до заробітної плати за липень 2020 та встановлення премії у розмірі 53 % ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язати здійснити відповідача перерахунок розміру преміальних виплат керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за липень 2020 у розмірі 75 % та виплатити недонараховану різницю в середньомісячному розмірі премії до місячної заробітної плати за липень 2020 року, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.09.2019 справа № 0640/4248/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що п. 1 наказу №174к від 22.07.2020 відповідачем визначено розмір виплати премії за липень 202 року прокурорам прокуратури Сумської області у розмірі 75 відсотків до місячної заробітної плати, за виключенням працівників, розмір премії яким встановлено іншими пунктами наказу.

Як зазначено вище, п.п.6 п.6 даного наказу судом скасовано в межах даної справи визнано необґрунтованим, оскільки відповідачем безпідставно зменшено розмір у зв`язку із відсутністю порушень позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку та безпідставних висновків відповідача у зв`язку із зазначеним, що стало підставою для зменшення середньо визначеного розміру премії до заробітної плати за липень 2020, тому позивач має право на розмір премії визначений для прокурорів прокуратури Сумської області у липні 2020 в розмірі 75 відсотків.

З метою поновлення порушеного права позивача, враховуючи визначення відповідачем розміру премії за липень 2020 прокурорам прокуратури Сумської області наказом № 174к від 22.07.2020 «Про преміювання», зокрема п. 1 наказу, є необхідним зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру премії керівнику Роменської місцевої прокуратури прокурору ОСОБА_1 за липень 2020 відповідно до п. 1 наказу №174к від 22.07.2020 «Про преміювання» та виплатити такий розмір перерахованої суми премії із врахуванням раніше виплачених сум із урахуванням висновків суду по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

На обґрунтування суми витрат на правничу допомогу представником позивача були надані договір про правничу допомогу від 18.05.2020, доповнення до договору від 29.10.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 29.10.2020, квитанцію до прибуткового касового ордеру №6 від 29.10.2020 про отримання коштів від позивача в сумі 5000 грн., яку просить відшкодувати на користь позивача.

Відповідачем надано письмові заперечення проти стягнення суми витрат на правничу допомогу, в якому зазначається, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити із критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності розміру, враховувати витрачений адвокатом час. Також відповідач звертає увагу суду на те, що договір не містить відомостей про розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару, як погодинної оплати або фіксованого розміру, що не дає, як суду, так і відповідачу можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Судом встановлено, що 18.05.2020 між позивачем та адвокатом Мазнєвою С.Г. укладено договір про правову допомогу, пунктом 3 якого передбачено, що зобов`язання по сплаті гонорару та фактичних витрат виникає після видачі адвокатом ордеру, розмір та порядок сплати визначається шляхом укладення окремого договору, який є доповненням до цього договору або виставленим рахунком. Сторонами підписано 29.10.2020 доповнення до зазначеного договору, відповідно до якого визначено перелік послуг, які включаються в суму гонорару, із відображенням часу надання таких послуг та загальна сума гонорару 5000 грн. Також 29.10.2020 між позивачем та адвокатом підписано акт приймання-передачі робіт, який є ідентичним по змісту згідно додаткової угоди від 29.10.2020. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №6 від 29.10.2020 адвокат отримав від позивача кошти в сумі 5000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт за договором про правову допомогу від 29.10.2020 адвокатом Мазнєвою С.Г. надано послуги: - надання правової інформації та консультування клієнта щодо оскарження в частині наказу та стягнення грошових коштів 30 хв., підготовка позовної заяви 8 годин., оформлення та копіювання документів для суду та відповідача 30 хв.. підготовка відповіді на відзив на позовну заяву по справі 3 години, а тому адвокатом витрачено 12 годин, і сумі таких послуг визначена в розмірі 5000 грн.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Дослідивши зміст поданих позивачем документів, суд відмічає, що перераховані в акті приймання-передачі наданих послуг такі послуги, як надання правової інформації та консультування клієнта щодо оскарження в частині наказу та стягнення грошових коштів, оскільки не зрозуміло, яка саме допомога була надана з таких питань. З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, заперечення відповідачем співмірності заявлених витрат, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, позовна заява підписана особисто позивачем, тому суд, враховуючи критерії обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням складності даної справи та обсягу наданої послуги, а також значення справи для позивача, суд вважає розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 грн.

Керуючись статтями 3, 6-10, 132, 241-245, 262, 272, 273, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування підпункту наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Скасувати п.п. 6 п. 6 наказу прокуратури Сумської області від 22.07.2020 № 174к «Про преміювання» в частині зменшення середньо визначеного розміру премії до заробітної плати за липень 2020 та встановлення премії у розмірі 53 % керівнику Роменської місцевої прокуратури Кузченку В.О.

Зобов`язати Сумську обласну прокуратуру (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 33, і.к. 03527891) здійснити перерахунок розміру преміальних виплат керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) за липень 2020 відповідно до п. 1 наказу №174к від 22.07.2020 «Про преміювання» у розмірі 75 відсотків до місячної заробітної плати ОСОБА_1 та виплатити таку суму із врахуванням раніше виплачених сум, із урахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 33, і.к. 03527891) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення суду складено 06.11.2020.

Суддя С.М. Гелета